Справа № 2а-1870/4909/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/38410/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М.., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства «Федеральна пасажирська компанія» (ОАО «Федеральная пассажирская компания») до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Сумський прикордонний загін) про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.05.2012 року №126 про накладення штрафу в розмірі 8500 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 5 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.04.2012 року о 06 год. 25 хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу №12, сполученням «Москва-Київ», у вагоні №12 було виявлено громадянина Киргизтану ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Останній пред'явив на паспортний контроль внутрішній паспорт громадянина Киргизтану, що не дає право в'їзду в Україну, і намагався при цьому здійснити незаконний перетин Державного кордону України в пункті контролю через державний кордон «Хутір-Михайлівський» Сумського прикордонного загону без документів на право перетину державного кордону з квитком, придбаним на території Російської Федерації, та прямуванням від залізничної станції «Москва»(РФ) до залізничної станції «Київ» (Україна).

Співробітниками прикордонного загону було складено протокол про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, який був підписаний без зауважень представником перевізника - провідником потягу Федеральної пасажирської компанії ОСОБА_7 та останнім отримано другий примірник протоколу.

Постановою Сумського прикордонного загону від 15.05.2012 року №126 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, на ВАТ «Федеральна пасажирська компанія» накладено штраф у розмірі 8500 грн.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» (далі - Закон №2920-ІІІ), цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно ст. 1 Угоди між Урядом Російської Федерації та Урядом України про безвізові поїздки громадян Російської Федерації та України від 16.01.1997 року, громадяни держави однієї сторони можуть в'їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Статтею 1 Закону №2920-ІІІ встановлено, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно зазначено, що позивачем не були виконані вимог ст. 221 Закону України «Про залізничний транспорт», а саме: не виконано зобов'язання до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред'явив необхідні документи.

Закон №2920-ІІІ прийнятий на підставі міжнародно-правових актів, а саме: Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми.

Стаття 7 («Прикордонні заходи») Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми передбачає наступне: без шкоди для міжнародних зобов'язань стосовно вільного пересування осіб Сторони будуть посилювати, наскільки це можливо, такий прикордонний контроль, який може бути необхідним для запобігання й виявлення торгівлі людьми; кожна Сторона вживає законодавчих або інших відповідних заходів для запобігання, наскільки це можливо, використанню транспортних засобів, які експлуатуються комерційними перевізниками, для вчинення правопорушень, визначених згідно із цією Конвенцією; де це доцільно й без шкоди для відповідних міжнародних конвенцій такі заходи включають запровадження обов'язку комерційних перевізників, зокрема будь-якої транспортної компанії або власника чи оператора будь-якого транспортного засобу, упевнитися, що всі пасажири мають проїзні документи, які вимагаються для в'їзду до приймаючої держави; кожна Сторона вживає необхідних заходів згідно зі своїм внутрішнім законодавством для забезпечення санкцій у випадках порушення обов'язку, викладеного в пункті 3 цієї статті; кожна Сторона вживає таких законодавчих або інших заходів, які можуть бути необхідними згідно з внутрішнім законодавством Сторони для відмови у в'їзді або анулюванні віз особам, причетним до здійснення правопорушень, визначених згідно із цією Конвенцією.

Аналогічна норма передбачена статтею 11 («Заходи прикордонного контролю») Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та статтею 11 Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідальність перевізника не обмежується національними ліцензіями, не залежить від країни, по території якій здійснюється перевезення. Комерційний перевізник, у тому числі будь-яка транспортна компанія або власник чи водій будь-якого транспортного засобу, де це потрібно і без шкоди для відповідних міжнародних конвенцій, зобов'язаний упевнитися, що всі пасажири мають проїзні документи, необхідні для в'їзду до приймаючої держави.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції відповідно до вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Федеральна пасажирська компанія» (ОАО «Федеральная пассажирская компания») залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 липня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман