Справа № 2а-2469/10
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/71295/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року; визнання недійсними акту перевірки від 2 квітня 2009 року, довідки про заробіток, виданої на підставі вказаного акту, та довідки № 79 від 23 квітня 2004 року; зобов'язання виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області видати нову довідку, а управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок його пенсії по новій довідці; стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді недоплаченої пенсії.

Постановою Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 10 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року скасовано постанову Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 10 листопада 2010 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести перерахунок пенсії позивача з 1 квітня 2009 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року з урахуванням довідки № 1843 від 20 жовтня 2010 року та виплатити різницю. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними акту перевірки від 2 квітня 2009 року, довідок про заробіток № 642 від 2 квітня 2009 року та № 79 від 23 квітня 2004 року закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач до 1999 року працював у сільському господарстві.

З 1999 року ОСОБА_4 отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді.

З 1 листопада 2008 року позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки № 1843 від 20 жовтня 2008 року про заробітну плату ОСОБА_4 за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць за період з 1 січня 1986 року по 31 квітня 1990 року.

Після проведення перевірки особових рахунків позивача по заробітній платі отримуваній ним у 1986-1990 роках управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді витребувало із Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області нову довідку про заробіток ОСОБА_4 (№ 642 від 2 квітня 2009 року). На підставі нової довідки з 1 квітня 2009 року позивачу було проведено перерахунок пенсії. Не погодившись з новим перерахунком пенсії позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду, заяви про поновлення вказаного строку із зазначенням поважних причин пропуску строку не подавав, а відповідач наполягав на застосуванні положень ст. 100 КАС України. Крім того, суд зазначив, що Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2005 року (далі - Порядок), на позивача не поширюється.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов частково суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до Порядку на підставі довідки № 1843 від 20 жовтня 2008 року, виданої архівом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, оскільки ОСОБА_4 працював у сільському господарстві і отримував заробітну плату за результатами роботи, строк виконання яких перевищував календарний місяць, а зазначена довідка відповідає відомостям, що містяться в особових рахунках позивача.

Відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для осіб, які у період запровадження обмежень максимального розміру заробітної плати( доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, та виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації зазначеної статті Закону прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року№ 306, якою затверджений Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (далі - Порядок № 306).

Відповідно до Порядку № 306 визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк якої перевищував календарний місяць, тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п. 5 Порядку № 306 у разі, коли у пенсійній справі особи зберігається довідка про заробітну плату (дохід) чи інші документи, що підтверджують отримання заробітної плати (доходу) за результатами роботи, така довідка чи документи можуть використовуватися для перерахунку пенсії за рішенням управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті.

Додатком до Порядку № 306 є форма довідки підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, яка містить відомості про документи, на підставі яких її видано, та повинна бути підписана керівником та головним бухгалтером.

Пункт 6 Порядку № 306 передбачає, що підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути законодавчий або інший нормативно - правовий акт чи Положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду або після закінчення роботи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що Порядок встановлення заробітної плати (доходів) поширюється на позивача як на працюючого в сільському господарстві, отримуючого до 1 липня 1998 року заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання яких перевищував календарний місяць, що підтверджується довідкою, яку було видано архівом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, а тому обґрунтовано задовольнив позов в цій частині.

Оскільки, акт перевірки від 2 квітня 2009 року, довідки про заробіток № 642 від 2 квітня 2009 року та № 79 від 23 квітня 2004 року не є правовими актами індивідуальної дії, які породжують права і обов'язки визначеного суб'єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), якому їх адресовано, суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання їх недійсними.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення суду апеляційної інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк