Справа № 2а-548/08
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/2279/13

К/800/1352/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" та Верховної Ради Автономної Республіки Крим на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року у справі за позовом Національного університету "Львівська політехніка" до Верховної Ради Автономної Республіки Крим про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2008 року Національний університет "Львівська політехніка" звернувся з позовом до Верховної Ради Автономної Республіки Крим про визнання протиправною та скасування п.4 постанови №851-5/08 від 16.04.2008 року «Про питання управління майном, що належить Автономній Республіці Крим», яким постановлено внести в постанову Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 15.03.2000 року №982-2/2000 року «Про склад майна, що належить Автономній Республіці Крим» зміни до Додатку №3, який складає перелік берегоукріплюючих і протизсувних споруд, що належать АРК і перебувають на балансі Кримського республіканського протизсувного управління, в частині доповнення строкою (пунктом) 103 - «Берегоукріплюючі споруди студентського навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» Національного університету «Львівська політехніка».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року позов Національного університету «Львівська політехніка» задоволено. Визнано протиправним (незаконною) та скасовано п.4 зазначеної постанови ВР АР Крим №851-5/08 від 16.04.2008 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2009 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року скасовано та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2011 року ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2009 року скасовано та справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року про задоволення позовних вимог Національного університету "Львівська політехніка" залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Верховна Рада АР Крим та Кримське республіканське підприємство «Протизсувне управління» оскаржило судові рішення в касаційному порядку. У касаційних скаргах заявники просять скасувати рішення судів з мотивів порушення норм матеріального права та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування апеляційним судом та судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про те, що зазначені касаційні скарга не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними у справі матеріалами, Національний університет «Львівська політехніка» є навчальним закладом в системі вищої освіти в Україні, створений постановою Кабінету Міністрів України №646 від 13 серпня 1993 року на базі Львівського політехнічного інституту, статус Національного наданий Указом Президента України №1059/2000 від 11 вересня 2000 року.

Відповідно до Статуту Національного університету «Львівська політехніка», затвердженого заступником Міністра освіти і науки України В.Шинкарука 05.04.2007 року, зареєстрованого державним реєстратором 11.04.2007 року, який діяв станом на дату винесення спірної постанови відповідача, Університет засновано на загальнодержавній власності та підпорядковано Міністерству освіти і науки України.

Згідно п. 5 Статуту Національний університет «Львівська політехніка» є правонаступником Львівського політехнічного інституту (1939-1993 роки), Державного університету «Львівська політехніка» (1993-2000 роки).

Відповідно до п. 25 Статуту Національного університету «Львівська політехніка» до структури Університету входять об'єкти соціальної інфраструктури, у тому числі навчально-оздоровчий табір «Політехнік-1» в м. Алушта Автономної Республіки Крим.

Згідно до п. 108 Статуту Національного університету «Львівська політехніка» майно Університету складається з основних фондів, оборотних коштів та інших активів, вартість яких відображається в його балансі. Майно Університету не може бути передане органами виконавчої влади будь-яким органам, підприємствам, установах, організаціям.

Так, статтею 63 Закону України «Про вищу освіту», встановлено що за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно. Майно, що знаходиться у державній і комунальній власності і передане в оперативне управління вищим навчальним закладам державної і комунальної форм власності, не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків, передбачених законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що на балансі Національного університету «Львівська політехніка» перебуває державне майно - комплекс берегоукріплень навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» (Автономна Республіка Крим, м.Алушта, вул.Глазкрицького, 16), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру об'єктів державної власності, наданим Фондом державного майна України, а також листом Фонду державного майна України від 22.11.2012 року №10-15-17039 та листом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 16.11.2012 р. №1/11-17813. Також з цих листів вбачається, що вказане майно є державною власністю, знаходиться в сфері управління Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України і закріплене за Національним університетом «Львівська політехніка» на праві оперативного управління.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Єдиний реєстр об'єктів державної власності є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду (лізинг), концесію або заставу, державних підприємств, установ та організацій, а також про корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських структур.

Згідно з пп. «д» п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Фонд державного майна України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна здійснює в межах, визначених законодавством, формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Таким чином, колегія судів вважає, що витяг з Єдиного реєстру об'єктів державної власності, наданий Фондом державного майна України, є належним і допустимим доказом приналежності берегоукріплюючих споруд навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» Національного університету «Львівська політехніка» до об'єктів державної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, берегоукріплюючі споруди студентського навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» Національного університету «Львівська політехніка» (м. Алушта) були споруджені Львівським політехнічним інститутом, правонаступником якого є Національний університет «Львівська політехніка».

Зокрема, рішенням Виконкому Алуштинської міської Ради депутатів трудящих №3 від 03.01.1969р. «Про дозвіл Львівському Ордена Леніна політехнічном інституту здійснення проектно-пошукових робіт для влаштування пляжу в «Робітничому куточку» м.Алушта» було надано дозвіл Львівському Ордена Леніна політехнічном інституту на здійснення проектно-пошукових робіт по берего-укріпленню та влаштуванню пляжу на ділянці берегової полоси 30 м. /черновські камені/ в «Робітничому куточку» м. Алушта від пляжу пансіонату «Морський берег» і 30 м. від пляжу Ялтинської Територіальної Ради по управлінню курортами профспілок (п.1), зобов'язано інститут скласти проектну документацію по влаштуванню пляжу і берегоукріплення виділеної ділянки, отримати архітектурно-планувальне завдання, прийняти дольову участь в будівництві берегоукріплюючих споруд в м. Алушта (п.2).

На виконання вказаного рішення, 02.01.1974 року між Львівським політехнічним інститутом як замовником та Українським державним республіканським інститутом з проектування об'єктів комунального будівництва як підрядником було укладено договір №3114-я на виконання проектних та пошукових робіт берегоукріплюючих споруд оздоровчо-спортивного табору «Політехнік». До складу проектної документації згідно Кошторису №1 до вказаного договору входили наступні проектні документи: набережна /технічний проект/, робочі креслення, буни /технічний проект/, робочі креслення.

Тобто замовником берегоукріплюючих споруд оздоровчо-спортивного табору «Політехнік» у м. Алушта виступив Львівський політехнічний інститут.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що замовником будівництва цих споруд виступав Кримський облвиконком чи його правонаступники.

Рішенням виконкому Алуштинської міської Ради №96 від 24.02.1971 року «Про дольову участь Міністерств і відомств з водопостачання м. Алушта із Ізобільненського водосховища, в розширенні та реконструкції каналізації, а також в берегоукріпленню міста Алушта» затверджено представлений відділом капітального будівництва розрахунок дольової участі Міністерств і відомств, зокрема, в берегоукріпленні в сумі 8,6 млн. радянських рублів.

Листом відділу капітального будівництва Виконкому Алуштинської міської ради депутатів трудящих від 26.03.1971 року №178 було доведено до відома Львівського політехнічного інституту про встановлену дольову участь на підставі вищевказаного рішення виконкому Алуштинської міської Ради №96 від 24.02.1971 року в берегоукріпленні в сумі 298,6 тис. рублів, які необхідно було перерахувати через Міністерство комунального господарства УРСР.

Рішенням виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 09.10.1974 року дозволено навчально-оздоровчому табору «Політехнік» будівництво пляжних берегоукріплюючих споруд в кількості трьох бун в районі «Черновських каменів» по узгодженому проекту.

Виконання вказаних робіт здійснювалося Алуштинським СМУ-626 із залученням субпідрядної організації СУ-Ч59 треста Кримморгідроспецбуд.

Як вбачається з Акту робочої комісії про готовність до прийняття в експлуатацію державною приймальною комісією закінчених будівництвом берегоукріплюючих споруд навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1»,що будівництво вказаних берегоукріплюючих споруд здійснювалось Алуштинським СМУ-626, а також субпідрядною організацією СУ-459 треста Кримгідроспецбуд, загальна вартість будівництва згідно проектно-кошторисної документації склала 1513 тис. руб., вказані роботи виконані у відповідності з проектом, санітарними нормами і правилами, відповідають вимогам та підлягають прийняттю в експлуатацію.

Після завершення будівництва вказані берегоукріплюючі споруди були взяті на баланс Львівського політехнічного інституту. Внаслідок правонаступництва, вказані вище берегоукріплюючі споруди перейшли на баланс спочатку Державного університету «Львівська політехніка», а після перейменування - на баланс Національного університету «Львівська політехніка».

Постановою Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня 1991 року № 885-XII було введено в дію Закон Української РСР «Про власність» з 15 квітня 1991 року.

Частиною 1 ст. 5 вищевказаної Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-XII було постановлено Раді Міністрів Української РСР до 01 травня 1991 року забезпечити з участю Уряду Кримської АРСР, а також виконавчих комітетів обласних, Київської міської Рад народних депутатів розмежування майна між власністю Української РСР і власністю відповідно Кримської АРСР, областей, міста Києва. При цьому виходити з того, що у власність Кримської АРСР, областей, міста Києва, крім майна підприємств, установ та організацій республіканського (АРСР), обласного, (міського) підпорядкування, повинно входити також майно підприємств, установ та організацій загальносоюзного і республіканського (Української РСР) підпорядкування, які передаються у власність Кримської АРСР, областей, міста Києва.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» було затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), а також установлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. Згідно п.4 вказаної постанови доручено Раді Міністрів Кримської АРСР подати до 1 січня 1992 р. Кабінету Міністрів України пропозиції про склад майна Кримської АРСР.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29 серпня 1994 р. № 594, від 05 травня 1995 р. № 317 було затверджено Перелік загальнодержавного майна, що передається у власність Автономної Республіки Крим, до складу якого не входять берегоукріплюючі споруди чи інше майно навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1».

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1995 №316 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності і розташоване на території Автономної Республіки Крим» затверджено перелік розташованих на території Автономної Республіки Крим підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності, що належать до сфери управління міністерств та інших підвідомчих Кабінетові Міністрів України органів державної виконавчої влади, до якого включено "Політехнік-1" Державного університету "Львівська політехніка" (с. Робітничий куток, м. Алушта). При цьому, органом державної виконавчої влади, до сфери управління якого належить Навчально-оздоровчий табір «Політехнік-1» визначено Міністерство освіти та науки України.

Тобто, як вірно враховано судами попередніх інстанцій, вищенаведеними нормативно-правовими актами підтверджується, що майно вищих навчальних закладів, зокрема, майно навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» Національного університету «Львівська політехніка», в тому числі, берегоукріплюючі споруди (м. Алушта), було віднесено до загальнодержавної (республіканської) власності та не передавалося у власність Автономної Республіки Крим за рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у абзацах другому, третьому, п'ятому частини 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» пропозиції щодо передачі об'єктів з державної у комунальну власність, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються з органом, уповноваженим управляти державним майном.

Відповідно до вищенаведених норм Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», Закону України «Про управління об'єктами державної власності» об'єкти нерухомого майна - берегоукріплюючі споруди (м. Алушта), які належать до державної власності та знаходяться на балансі Національного університету «Львівська політехніка» у складі майна структурного підрозділу Навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1», можуть бути безоплатно передані з державної власності до власності Автономної Республіки Крим виключно на підставі відповідного рішення Кабінету Міністрів України за згодою Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє рішення Кабінету Міністрів України про передачу вищевказаних берегоукріплюючих споруд з державної власності у власність Автономної Республіки Крим, а також відсутні погодження вищезазначених центральних органів виконавчої влади щодо здійснення такої передачі.

Крім того, як вбачається з листа Міносвіти і науки України від 15.08.2008 року №8/11-3845, наданого на доручення КМУ від 22.07.2008 року №36379/1/1-08, гідротехнічі споруди є об'єктами загальнодержавного значення, які відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не підлягають відчуженню з державної власності.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки берегоукріплюючі споруди (м. Алушта), що перебувають на балансі Національного університету «Львівська політехніка», належать до державної власності, а не комунальної власності, то повноваження по розпорядженню вказаними об'єктами, здійснюються органом державної влади - Кабінетом Міністрів України, а не Верховною Радою Автономної Республіки Крим.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, п.4 постанови №851-5/08 від 16.04.2008 року «Про питання управління майном, що належить Автономній Республіці Крим», яким постановлено внести в постанову Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 15.03.2000 року №982-2/2000 року «Про склад майна, що належить Автономній Республіці Крим» зміни до Додатку №3, який складає перелік берегоукріплюючих і протизсувних споруд, що належать АРК і перебувають на балансі Кримського республіканського протизсувного управління, в частині доповнення строкою (пунктом) 103 - «Берегоукріплюючі споруди студентського навчально-оздоровчого табору «Політехнік-1» Національного університету «Львівська політехніка» є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

у х в а л и в:

Касаційні скарги Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" та Верховної Ради Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: