Справа № 815/2241/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2241/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області, в якій просив визнати протиправним та скасувати:

-податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС від 27.02.2013 р. № на суму 7786 грн. 85 коп. (в тому числі 6771 грн. 17 коп. за основним платежем та 1015 грн. 68 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями);

-податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС від 27.02.2013 р. № на суму 225706 грн. 55 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

-податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС від 26.02.2013 р. № на суму 200 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

При цьому, позивач зазначив, що будучи суб'єктом підприємницької діяльності, здійснював підприємницьку діяльність до грудня 2006 року. Наприкінці 2006 року позивач звернувся до державного реєстратора з заявою про припинення підприємницької діяльності та 11.12.2006 року закрив свій поточний рахунок у банку. Податкову звітність позивачем було подано по перший квартал 2008 року включно, оскільки, як він вважав, підприємницьку діяльність було припинено. У грудні 2012 року ОСОБА_1, з метою знову зареєструватися як фізична особа-підприємець, звернувся до державного реєстратора, яким позивача було повідомлено про те, що процедура припинення підприємницької діяльності у 2008 році не була завершена. В подальшому на адресу позивача у лютому 2013 року надійшов акт від 30.01.2013 року №65/17-НОМЕР_1 «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за період з 01.04.2008 р. по 31.12.2011 р.». Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач поштовим зв'язком на адресу відповідача направив заперечення на акт перевірки від 30.01.2013 року, однак ані відповіді на вказані заперечення, ані податкові повідомлення-рішення до позивача не надійшли.

У березні 2015 року, під час розгляду іншої адміністративної справи, позивачу стало відомо про існування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2013 року № на суму 7786, 86 грн.(у тому числі 6771, 17 грн. за основним платежем та 1015, 68 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), від 27.02.2013 року № на суму 225706, 55 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 26.02.2013 року № на суму 200,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, прийнятими на підставі акту перевірки від 30.01.2013 року. При цьому, на думку позивача, перевірку відповідачем було проведено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки позивача про її проведення повідомлено не було, які документи перевірялися відповідачем ОСОБА_1 також невідомо. Крім того, в акті перевірки зазначено, що позивачем не повною мірою відображено суми валових доходів за період, що перевірявся, у зв'язку з чим перевіряючим встановлено заниження чистого доходу та валового доходу в 2 кварталі 2008 року на суму 45141, 11 грн., не проведено розрахункові операції на повну суму покупки через РРО або розрахункові книжки на ту ж саму, несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти в сумі 45141,11 грн. та встановлено відсутність торгового патенту на момент здійснення реалізації товарів. Вказані доводи податкового органу документально не обґрунтовані, позивач під час здійснення підприємницької діяльності, взагалі розрахунки з контрагентами здійснював у безготівковій формі, крім того в 2008 році господарською діяльністю ОСОБА_1 не займався, ніяких податкових накладних не виписував, грошові кошти не отримував. Отже, на думку позивача, висновки акту перевірки є необґрунтованими та зроблені без посилань на досліджені первинні документи, у зв'язку з чим, податкові повідомлення-рішення, сформовані на підставі висновків акту перевірки, підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС № від 27.02.2013 р. на суму 7786 грн. 85 коп. (в тому числі 6771 грн. 17 коп. за основним платежем та 1015 грн. 68 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС № від 27.02.2013 р. на суму 225706 грн. 55 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС № від 26.02.2013 р. на суму 200 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, фахівцем податкового органу згідно пп. 78.1.1, пп. 78.1.2 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, на підставі наказу ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області ДПС №12 від 15.01.2013 p., та на підставі повідомлення №11/17 від 15.01.2013 р., проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами перевірки було складено акт від 30.01.2013 р. №65/17-НОМЕР_1 «Про результати позапланової документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1. з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2011 року».

У висновках акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 13, 14 Декрету КМУ від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» із змінами та доповненнями з врахуванням положень п. 9.12. ст. 9, п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №889-ІV із змінами та доповненнями, а саме не в повному обсязі відображено суми валових доходів за перевіряємий період, в зв'язку з чим встановлено заниження чистого доходу та валового доходу в 2 кварталі 2008 року на суму 45141,11 грн.; п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 р. (зі змінами та доповненнями), не проведено розрахункові операції на повну суму покупки через РРО або розрахункових книжках, а саме 45141,11 грн.; п. 3.1-3.4 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996 р. (зі змінами та доповненнями), відсутність торгового патенту на момент здійснення реалізації товарів; абз. 3 ст. 1 Указу Президента України №436/95від 12.06.1995 р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (зі змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 45141,11 грн.

Як зазначає позивач, не погодившись з висновками акту перевірки останній 06.02.2013 року звернувся до начальника ДПІ у Комінтерністькому районі Одеської області ДПС із запереченнями на акт від 30.01.2013 року №65/17-НОМЕР_1, однак відповіді на вказані заперечення до теперішнього часу не отримав.

На підставі акту перевірки від 30.01.2013 №65/17-НОМЕР_1 ДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.02.2013 р. № про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 7 786,85 грн., № про донарахування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО на загальну суму 225 706,55 грн. та від 26.02.2013 р. № про донарахування збору за провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля), сплачений фізичними особами, на суму 200 грн.

Задовольняючи адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки про порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог ст. 13, 14 Декрету КМУ від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» з врахуванням положень п. 9.12. ст. 9, п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. № 889-ІV, а саме не в повному обсязі відображено суми валових доходів за перевіряємий період, в зв'язку з чим встановлено заниження чистого доходу та валового доходу в 2 кварталі 2008 року на суму 45141, 11 грн., п. 1 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 р.(із змінами та доповненнями), не проведено розрахункові операції на повну суму покупки через РРО або розрахункових книжках, а саме 45141,11 грн.; п. 3.1-3.4 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності № 98/96-ВР від 23.03.1996 р., відсутність торгового патенту на момент здійснення реалізації товарів; абз. 3 ст. 1 Указу Президента від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», в частині несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 45141,11грн. не відповідають фактичним обставинам та зроблені з порушенням норм податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був зареєстрований 12.02.2001 року як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа та здійснював підприємницьку діяльність до 2006 року. Наприкінці 2006 року він звернувся до державного реєстратора з заявою про припинення підприємницької діяльності. Востаннє податкову звітність ним подано по перший квартал 2008 року.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. 138.10.4 «в» п. 138.10 ст. 138 р. III ПКУ, до складу інших витрат включаються: інші операційні витрати, що включають, зокрема:

а) витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу;

б) амортизацію наданих в оперативну оренду необоротних активів; амортизацію необоротних та нематеріальних активів у складі об'єктів, отриманих у концесію відповідно до Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності»;

в) інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно:

суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу;

суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп. 138.5.1 п. 138.5 ст.138 ПКУ, датою здійснення витрат, нарахованих платником податків у вигляді сум податків і зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору.

Згідно п. 177.5 ст. 177 ПКУ, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Враховуючи вище приведені положення Податкового кодексу України суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що визначення об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб-підприємців чистого доходу за результатами календарного року полягає у: визначенні загального доходу як отриманої виручки у грошовій та не грошовій формах, що повинно підтверджуватися первинними документами та документами обліку платника податків за звітний податковий рік, визначенні документально підтверджених витрат, включаючи витрати, пов'язані з нарахуванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за звітний податковий рік, визначенні чистого доходу, як арифметичної різниці між сумами доходів та витрат за ) звітний період.

Аналогічне визначення чистого доходу передбачено в формі додатку 5 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності» до Декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013р. №793.

Згідно п. 6 Наказу Міндоходів №793, у додатку 5 до декларації «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності» відображаються: доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності - в окремому рядку розділу І із зазначенням у колонці 2 назви і коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за здійснення якого одержано дохід; у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності; у колонках 4, 5 та 6 відображається сума документально підтверджених витрат, пов'язаних з провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Позивач наполягає, що в період з 01.04.2008 року по 31.12.2011 рік ФОП ОСОБА_1 фінансово-господарську діяльність не здійснював.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в акті перевірки податковий орган, посилаючись на запит Кіровоградської ОДПІ на зустрічну перевірку, зазначає, що ФОП ОСОБА_1 здійснював взаємовідносини з ФОП ОСОБА_2, а саме в 2 кварталі 2008 року позивач отримав дохід від реалізації товарів згідно податкової накладної №1/04 від 01.04.2008 року запасні частини на загальну суму 32024,94 грн., податкової накладної №3/04 від 03.04.2008 р. серцевина радіатора Т-150 на загальну суму 1032,00 грн., податкової накладної №12/05 від 12.05.2008 р. запасні частини на загальну суму 12084,17 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано жодного доказу, посилання в акті на податкові накладні не підтверджуються матеріалами справи, оскільки на вимогу суду першої інстанції податковим органом не була надана первинна документація, що підтверджує отримання ФОП ОСОБА_1 доходу від реалізації товарів у 2 кварталі 2008 року.

Разом з цим, в спростування підписання будь яких первинних документів у перевіряємий період, в матеріалах справи наявний лист Хмельницького ОМ Малиновського РВ УМВСУ в Одеській області від 04.02.2008 року, з якого вбачається, що заява позивача про втрату печатки СПД «ОСОБА_1» 04.02.2008 року зареєстрована та розглянута (а.с. 28).

Також, відповідачем в якості доказу не надано письмового запиту Кіровоградської ОДПІ на зустрічну перевірку, з якого би вбачалася інформація про здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_2 та отримання доходу ФОП ОСОБА_1 в період з 01.04.2008 року по 31.12.2011 рік від продажу товарів.

Крім того, згідно п. 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Відповідно до п. 6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Аналогічно визначено п. 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 №1003, згідно якого, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також платником податків або його законними представниками.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та у повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до ст. 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином, судом першої інстанції правильно враховано, що в даному випадку усі висновки Акту перевірки від 30.01.2013 р. спираються виключно на податкову інформацію, яка (інформація) має додатковий характер і сама по собі без дослідження документів, визначених ПК України, не може бути підставою для висновків про порушення з боку позивача вимоги ст. 13, 14 Декрету КМУ від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» з врахуванням положень п. 9.12. ст. 9, п. 22.10 ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №889-ІV, та заниження позивачем чистого доходу та валового доходу в 2 кварталі 2008 року на суму 45141, 11 грн.

Крім того, відповідно до п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Обов'язок надіслання копії наказу та повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки ДПІ дотриманий, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з наказом №12 від 15.01.2013р. та повідомленням №11/17 від 15.01.2013р. особисто адресату - ОСОБА_1 за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (67570, АДРЕСА_1), - 24.01.2013 р.

Також, згідно наказу №12 від 15.01.2013 року, перевірку призначено на підставі вимог пп. 78.1.1 пп.78.1.2, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 78.1. пп. 78.1.1 пп.78.1.2 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; 78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

З акту перевірки вбачається, що відповідно до запиту Кіровоградської ОДПІ на зустрічну перевірку було встановлено розбіжності відображених позивачем показників в декларації про доходи з даними про суми волового доходу, а саме не в повному обсязі відображено суми валових доходів за перевіряємий період.

При цьому, в порушення приписів п. 78.1. пп. 78.1.1 ст. 78 Податкового кодексу України, податковим органом обов'язковий письмовий запит не складався на адресу позивача не направлявся, доказів його існування суду не надано.

Таким чином, фактично перевірку було проведено без дослідження первинних документів ФОП ОСОБА_1 та без отримання від нього письмових пояснень на запит ДПІ.

Також, в акті перевірки перевіряючий дійшов висновку про порушення позивачем п. 1 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами та доповненнями), не проведено розрахункові операції на повну суму покупки через РРО або розрахункових книжках, а саме 45141,11 грн.

Статтею 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що контроль за додержанням суб`єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи ДПС України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР із змінами та доповненнями, реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Встановлення норм щодо застосування або незастосування реєстраторів розрахункових операцій в інших законах не допускається.

Згідно статті 2 вищезазначеного Закону, розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» РРО не застосовується при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Судом першої інстанції зазначив і колегія суддів з цим погоджується, що висновки акту перевірки про порушення позивачем п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не знайшли об'єктивного підтвердження належними та допустимими доказами, та повинні бути визнані необґрунтованими як не доведені.

Несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 45141,11 грн. тягне відповідальність за абз. 3 ст. 1 Указу Президента від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», також не знайшло документального підтвердження, оскільки відповідачем взагалі не доведено здійснення позивачем господарських операцій в 2 кварталі 2008 року.

Також, є необґрунтованими висновки акту перевірки щодо порушення позивачем п. 3.1-3.4 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996 р, відсутність торгового патенту на момент здійснення реалізації товарів, оскільки відповідачем не доведено обставину реалізації ФОП ОСОБА_1 будь-яких товарів, у тому числі ФОП ОСОБА_2

Акт перевірки від 30.01.2013р. не містить також обґрунтування обставин порушення, за яке ФОП ОСОБА_1 нараховано 200 грн. збору за провадження торгівельної діяльності (роздрібної торгівлі), що сплачується фізичними особами на підставі абз. 2 п. 125.1 ст. 125 ПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач на підтвердження своєї позиції та для спростування доводів позивача в апеляційній скарзі не навів інших, ніж зазначені в акті, обставин та міркувань.

Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. В свою чергу позивач довів протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень №, № №.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов