Справа № 22а-15363/11
Суддя: Гальонкін С. А.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області на рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2010 року за позовом ОСОБА_2 що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про визнання дії протиправною, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії

Колегія суддів, заслухавши доповідь судці-доповідача апеляційного суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2010 року позов ОСОБА_2 що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління ПФУ в м. Комсомольську щодо виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 з 12 січня 2005 року до 01 листопада 2005 року, з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року, і починаючи з 22.05.2008 року у розмірі меншому, ніж встановлено ст.50 та п.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Зобовязано Управління ПФУ в м. Комсомольську, з урахуванням раніше виплачених коштів, здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3, протягом періоду з 12 січня 2005 року до 01 листопада 2005 року, з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року, і починаючи з 22 травня 2008 року державну пенсію з розрахунку не менше 10 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 100 % мінімальної пенсії за віком, який визначається згідно із ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і з 19 грудня 2001 р. - є інвалідом 1 групи 1 категорії за захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, в звязку з чим перебуває на пенсійному обліку у відповідача і отримує пенсію, як учасник ліквідації наслідків на ЧАЄС .

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За ст.ст. 54, 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на державну пенсію у розмірі, не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на те, що призначаючи позивачеві пенсію, розмір якої ним на разі оспорюється, УПФУ в м. Комсомольську Полтавської області діяло в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, яким не визначено механізм застосування мінімальної пенсії за віком до спірних правовідносин. Пенсія позивачеві призначена та виплачується на підставі постанов Кабінету Міністрів України від

28.05.2008р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від

16.07.2008р. № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», виходячи із розміру 19,91 грн., що даний час становить 1914 грн. 00 коп., і на думку відповідача не суперечить Закону. Крім того, протягом періоду з 01.11.2005 року до 31.12.2005 року позивач перебував на іншому виді пенсійного забезпечення, в звязку з чим права на призначення пенсії протягом заданого часу за спеціальним Законом не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому при визначенні розміру пенсії позивачеві суд застосовує норми ст.ст. 50 та 54 Закону, які мають пріоритетну силу над зазначеними підзаконними актами Кабінету Міністрів України.

За змістом ст.ст. 54, 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач, як інвалід 1 групи 1 категорії потерпілих від наслідків ЧАЄС має право на державну пенсію у розмірі не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» /в редакції, що діє з 12.01.2005 року, яка передбачає, що мінімальний розмір пенсій за віком встанавлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, і перерахунок призначеної пенсії має проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наявність норми про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом (ч. З ст. 28), та відсутність іншого нормативно-правового акту, який визначав би розмір мінімальної пенсії за віком, є підставою для застосування судом при розгляді даного публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч. 7 ст. 8 ЦПК України.

Разом з тим, пенсія позивачеві була призначена в розмірі та відповідно механізму, визначеному постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від

16.07.2008р., що на час звернення до суду становить 1914 грн., де: 1200 грн. - мінімальний розмір пенсії інваліду 1 групи, 171,90 грн. - додаткова пенсія інваліду 1 групи, 286,50 грн. - підвищення інваліду війни 1 групи, 70 грн. - цільова грошова допомога інвалідами війни, 71,25 грн. - доплата по постанові КМУ № 1375 від 23.21.2009 р., що прямо суперечить і істотно звужує право позивача на отримання пенсії у встановленому Законом розмірі.

Отже, не є такими, що ґрунтуються на Законі посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії позивачеві визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом. Приймаючи рішення про призначення позивачеві державної та додаткової пенсії, як учаснику ЧАЄС виходячи з з розрахункової величини у розмірі 19,91 грн.., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним та зобовязання Управління ПФУ в м. Комсомольську провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій державній пенсії є обгрунтованою і такою, гцо підлягає до задоволення, але лише в частині вимог щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, починаючи з дати набрання чинності ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто з 12.01.2005 року /за виключенням періоду з 01 листопада 2005 року до 31.12.2005 року, протягом якого позивач отримував пенсію відповідно до положень ЗУ № 796-ХП, що згідно із cm. б ЗУ Про пенсійне забезпечення" виключає призначення та виплату іншої державної пенсії/.

З огляду на вищенаведене, районний суд вірно наголосив на тому, що відповідач протягом періоду з 12.01.2005 року до 01 листопада 2005 року, з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року, і починаючи з 22.05.2008 року повинен був провести перерахунок та виплатити позивачеві основну державну пенсію у розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію з розрахунку 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням викладеного встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, задоволенню вона не підлягає.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області - відхилити.

Рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 26 серпня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Адміністративного суду України.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1