Справа № 2а-8147/11/0170/22
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/9011/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства «Склопластик» на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року у справі за позовом державного підприємства «Склопластик» до управління Пенсійного фонду України в м. Феодосії Автономної Республіки Крим про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 7 квітня 2011 року № 549 про застосування фінансових санкцій у розмірі 2022 грн. 53 коп. та нарахування пені у розмірі 10608 грн. 51 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 2 серпня 2011 року позов задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 7 квітня 2011 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Феодосії Автономної Республіки Крим на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення № 549 про застосування до державного підприємства «Склопластик» фінансових санкцій у розмірі 2022 грн. 53 коп. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків за період з 20 лютого 2009 року по 2 серпня 2010 року у розмірі 10608 грн. 51 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв протиправно, оскільки на момент прийняття цього рішення ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було виключено у зв'язку з набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що фінансові санкції та пеня, які виникли у позивача у зв'язку з несплатою або несвоєчасною сплатою страхових внесків за період з 20 лютого 2009 року по 2 серпня 2010 року, відповідно до вимог абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», мають бути стягнуті і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені фінансові санкції виникли в період дії п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначеної заборгованості.

Пунктом 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення фінансових санкцій та пені) передбачені випадки застосування фінансових санкцій виконавчими органами Пенсійного фонду до страхувальників, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до

30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Отже, заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені фінансові санкції, які виникли до 1 січня 2011 року, відповідно до вимог абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» мають бути застосовані (стягнуті) і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені фінансові санкції виникли в період дії п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону, тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення зазначеної заборгованості.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 3 липня 2012 року, 26 березня 2013 року і 3 грудня 2013 року (справи № № 21-157а12, 21-71а13, 21-414а13 відповідно).

За таких обставин, коли фінансові санкції та пеня виникли у позивача в період дії п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення заборгованості зі сплати страхових внесків, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до вимог абз. 5 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вони підлягають стягненню і після 1 січня 2011 року.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Склопластик» залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк