Справа № 824/1328/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1328/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Жураковської Ю.М.;

сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, начальника Головного управління ДФС України у Чернівецькій області ОСОБА_4

про визнання протиправними та зобовязання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просив зобовязати Головне управління ДФС у Чернівецькій області задовольнити вимоги запиту на інформацію № 085/2306 та копії запитуваних документів, на паперових носіях, в масштабі 1:1; визнати протиправними дії начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 щодо умисного обмеження доступу до запитуваної інформації.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказував про те, що 13.03.2015 р. подав до Головного управління ДФС у Чернівецькій області запит на інформацію № 085/2306., на яку отримав відповідь за підписом начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 Додатками до зазначеного листа були "копії подань на 26 арк." в масштабі 1:6., тобто кожна копія з наданих документів зменшена у 6 разів, що унеможливлювало ознайомлення зі змістом, та призвело до обмеження доступу до запитуваної інформації, чим порушено його право на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом України "Про доступ до публічної інформації". Крім того, вважає, що нехтування його правами призвело до порушення вимог ст. 10 та 14 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", оскільки не одержав інформації, зі змістом якої можливо ознайомитись, що є прямою дискримінацією по відношенню до нього.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечення вказував, що право ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації, відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" не порушено, а запит на отримання інформації задоволено, оскільки запитувану інформацію надано позивачу в розмірі 1:6, а згодом 1:1.

Зокрема, зазначені у позовній заяві запити позивача від 13.03.2015 р. та 02.04.2015 р. щодо надання копій подань розглянуто та задоволено у повному обсязі, надано всі копії на паперових носіях, а також надіслано дану запитувану інформацію засобами електронного зв'язку, що дає змогу опрацьовувати зазначену інформацію у форматі та масштабі зручному для позивача.

Крім того, листом Головного управління ДФС України в Чернівецькій області від 28.08.2015 р., з метою уникнення судового спору, направлено запитувану інформацію у зручному для позивача масштабі.

В судовому засіданні представники відповідача-1 заперечували проти позову та просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Начальник Головного управління ДФС України у Чернівецькій області ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, причини неприбуття не повідомив.

В судовому засіданні особи, які беруть участь у справі не заперечували щодо розгляду справи за відсутності начальника Головного управління ДФС України у Чернівецькій області ОСОБА_4

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

13.03.2015 р. позивач подав до Головного управління ДФС у Чернівецькій області запит на інформацію № 085/2306, в якому вимагав у строк до п'яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, надати йому на паперових носіях копії подань, відносно 166 працівників ДФС України в Чернівецькій області. Письмову відповідь та копії запитуваних документів, на паперових носіях просив направити на адресу: а/с 504, м. Чернівці, 58001, Україна (а.с. 70-77).

18.03.2015 р. Головне управління ДФС у Чернівецькій області листом за вх. №393/10/24-13-05-014 надало відповідь на запит позивача, за підписом начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 з копіями подань на 26 арк. на паперових носіях (у зменшеному вигляді 1:6) (а.с. 11-13, 69).

В судовому засіданні позивач не заперечував отримання відповіді на запит, однак вказував, що у зв'язку з неможливістю ознайомитись зі змістом документів, 02.04.2015 р. він подав запит на інформацію, в якому вимагав у строк до п'яти робочих днів, з дня отримання цього запиту, надати йому на паперових носіях в масштабі 1:1 копії подань відносно 166 працівників ДФС України в Чернівецькій області. Письмову відповідь та копії запитуваних документів, на паперових носіях просив направити на адресу: а/с 504, м. Чернівці, 58001, Україна (а.с. 78-81).

08.04.2015 р. листом за вх. № 514/10/24-13-05-14 Головне управління ДФС у Чернівецькій області надало відповідь за підписом першого заступника начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_5, в якому з посилання на положення ст. 19 Конституції України, постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 р. № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" та наказу Державної фіскальної служби України від 16.02.2015 р. № 89 "Про забезпечення економії бюджетних коштів" повідомлено, що у зв'язку з складною економічною ситуацією в державі та з метою економного і раціонального використання державних коштів, листом Головного управління ДФС України від 18.03.2015 р. № 393/10/24-13-05-014 "Про надання відповіді на запит" задоволено його запит в повному обсязі та надано копії на паперових носіях (додатки на 26 аркушах).

Також Головне управління ДФС у Чернівецькій області у відповіді зазначало, що ним не допущено жодного порушення та у повній мірі задоволено запит на інформацію.

Крім того, у відповіді вказано, що Закон не встановлює вимог до форми (формат, масштаб, шрифт та ін.) відповіді на запит.

Разом з тим у листі зазначено, якщо позивача не задовольняє формат відповіді, для власної зручності він може отримувати запитувану інформацію на вказану ним електронну скриньку, що дасть змогу опрацьовувати зазначену інформацію у форматі та масштабі зручному для нього.

Орім того, в листі розяснено позивачу право на оскарження даної відповіді до вищого органу (ДФС України) або до суду (а.с. 82-83).

В судовому засіданні позивач не заперечував отримання вказаної відповіді, однак стверджував, що із заявою на отримання запитуваної інформації до Головного управління ДФС у Чернівецькій області не звертався.

Вважаючи дії Головного управління ДФС у Чернівецькій області незаконними та такими, що суперечить вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду із даним позовом, наполягав на розгляді справи та задоволення позовних вимог.

Також судом встановлено, що з метою уникнення судового спору Головне управління ДФС у Чернівецькій області листом за вх. №1168/10/24-13-10-04-22 від 28.08.2015 р. направило на адресу позивача запитувану інформацію на паперових носіях в масштабі 1:1 на 167 арк. (а.с. 39).

21.10.2015 р. в судовому засіданні представниками відповідача вручено позивачу копію подання про призначення надбавки за високі досягнення у праці головному державному інспектору відділу адміністрування єдиного соціального внеску правління доходів та зборів з фізичних осіб Головного управління Міндоходів в Чернівецькій області відносно ОСОБА_6 (а.с. 67).

Під час судового розгляду справи позивач не заперечував проти отримання інформації у масштабі 1:1, однак вважає, що Головне управління порушило його право на доступ до публічної інформації, направивши спочатку на його адресу запитувані документи масштабом 1:6.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України Про доступ до публічної інформації №2939-17 від 13.01.2011 р. (далі - Закон №2939-17).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ст.1 Закону №2939-17).

Відповідно до ст. 3 цього Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

При цьому, ст. 4 Закону №2939-17 передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі ст. 5 Закону №2939-17 забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені медіальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно формації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 1 та ч. 4 ст. 13 Закону №2939-17).

Згідно ч. 1 та 2 ст. 19 Закону №2939-17 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №2939-17 розпорядники інформації зобов'язані:1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-17 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом становлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що на час розгляду справи в суді запитувана інформація позивачем отримана в повному обсязі та в масштабі 1:1.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказана стаття конституції не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тільки встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 року у справі №6-зп за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_7 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України у справі №9-зп за зверненням громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За правилами ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки на час розгляду справи в суді відсутній спір, а дії відповідачів не породжують, не змінюють та не припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, відтак немає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд також враховує отримання позивачем в повному обсязі та в масштабі 1:1 запитуваної інформація, що виключає можливість ще за рішення суду зобовязувати Головне управління ДФС у Чернівецькій області повторно розглянути запит позивача на інформацію та повторно надати йому копії запитуваних документів.

Статтею 24 Закону №2939-17 передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформації; не оприлюднення інформації; надання або оприлюднення недостовірної, неточної чи неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Під час судового розгляду судом не встановлено порушення законодавства про доступ до публічної інформації, відтак позовна вимога про визнання протиправними дії начальника Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_4 щодо умисного обмеження доступу до запитуваної інформації є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Інші доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. ст. 69, 71, 158, 160 - 163 та 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано судом 26 жовтня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький