Справа № 2а-16682/10/2670
Суддя: Баранов Д.О.
Дата ухвалення: 2011-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2011 року 17:55 № 2а-16682/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Наумець О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант-Елемент»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва
провизнання неправомірними податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТзОВ «Грант-Елемент»звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва про визнання неправомірними податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що податковий орган дійшов невірного висновку про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ, оскільки контрагентом позивача не подано декларацію з ПДВ та не визначено податкових зобовязань з цього податку. Покликається, що він мав право на формування податкового кредиту, оскільки сплатив його сплаті за поставку товару, та відповідно отримав належним чином оформлені податкові накладні від постачальника, які є підставою для формування податкового кредиту.

В поданих письмових запереченнях відповідач просив відмовити, оскільки сума ПДВ задекларована позивачем не відповідає сумі податкових зобовязань задекларованих постачальником позивача та є більшою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва проводилась документальна невиїзна перевірка ТзОВ «Грант-Елемент»з питань з питань правильності нарахування та своєчасності сплати ПДВ по взаємовідносинах з ТзОВ «Міра Плюс»за травень 2010р., за результатами якої складено Акт №785/1-23-70-36483602 від 30.08.2010р.

Перевіркою встановлено порушення п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та п. 4 Порядку заповнення податкової накладної, а саме: підприємством завищено податковий кредит за травень 2010р. на загальну суму 811 860 грн.

За результатами перевірки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.09.2010р., яким визначено ТзОВ «Грант Елемент»зобовязання з ПДВ в розмірі 811 860 грн. за основним платежем та 324 744 грн. штрафних санкцій.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, проте, рішення №22004/10/25-011 від 18.10.2010р. скарга залишена без задоволення.

За результатами розгляду скарги ДПІ у Голосіївському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення рішення №/1 від 25.10.2010р., зобовязання залишились попередніми.

Судом встановлено, що 04.01.2010р. між ТзОВ «Міра Плюс»(постачальник) та ТзОВ «Грант-Елемент»(покупець) укладено договір поставки №4/01/10-1, згідно якого постачальник зобовязався передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти цукор-пісок.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Грант елемент»придбало товару на загальну суму 4 059 300 грн., в т.ч. 811 860 грн. ПДВ, товар видавався за видатковими накладними.

ТзОВ «Міра-Плюс»у травні 2010 року було видано податкові накладні №378 від 05.05.2010р., №414 від 06.05.2010р., № 415 від 07.05.2010р., №413 від 12.05.2010р., №412 від 12.05.2010р., № 419 від 18.05.2010р., №421 від 19.05.2010р., №422 від 20.05.2010р., всього на загальну суму 811 860 грн.

В акті перевірки №785/1-23-70-36483602 від 30.08.2010р. податковий орган дійшов висновку, що згідно підставі бази даних „Автоматизоване співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" податкові зобов'язання з ПДВ за травень 2010р. по взаємовідносинах з ТзОВ „Грант - Елемент" у сумі 811860 грн. ТзОВ „Міра - Плюс" не заявлено, податкову декларацію з ПДВ за травень 2010р. до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва підприємством не подано.

Згідно до п.п. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону про ПДВ датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - у разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа: дату і місце складання: назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції: одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Згідно п. 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом ДПА України №165 від 30.05.1997р. сплачена (нарахована) сума податку на додану вартість у податковій накладній повинна відповідати сумі податкових зобов'язань з поставки товарів (послуг) продавця у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.

Як зазначалось вище, ТзОВ «Міра-Плюс»не подало декларації, в якій би включила зобовязання по господарських деклараціях із позивачем.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п.2.16 ст.2 вищезазначеного Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 7.2.6 ст. 7 цього Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що законом передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової декларації, проте позивачем не було дотримано зазначеної норми.

Згідно п. 18 Порядку заповнення податкової накладної усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів (послуг) і не скріплюється його печаткою.

Як встановлено в судовому засіданні з наявних у матеріалах справи копій податкових накладних, зазначені податкові накладні підписані бухгалтером ТзОВ «Міра-Плюс»ОСОБА_1, при цьому договір поставки підписаний директором ОСОБА_2.

Наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України Про податок на додану вартість необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності. (згідно Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1112/11/13-10 від 20.07.2010р.).

Позивачем на вимогу суду не надано первинних документів, як б пітверджували факт надання послуг, окрім видаткових накладних та податкових накладних. Вимоги суду надати докази, які б підтверджували факт надання послуг перевезення: товаросупровідні документи, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання ТМЦ залишені без задоволення.

Крім цього, згідно листів ДПІ у Шевченківському районі м. Києва №4372/7/15-281 від 12.08.2010р., №4795/7/15-281 від 31.08.2010р. ТОВ „Міра-Плюс" не звітує до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва з квітня 2010р. З довідки з ЄДР вбачається, що підприємство зареєстроване грудня 2010р. у Васильківському районі Київськомї області у смт. Глеваха.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав достатньо доказів які підтверджували фактичність виконання господарських операцій, а також податкові накладні підписані не уповноваженою особою, а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення податкового органу відповідають вимогам законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.О. Баранов