Справа № 806/1409/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" жовтня 2015 р. Справа № 806/1409/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарях Витрикузі В.П. , Подолянчук Л.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Соломонюк С.А.,

від відповідача: Меодушевський М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" червня 2015 р. у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської митниці ДФС про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати прийняте Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2014 № 101060000/2014/300354/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Житомирській митниці були надані при митному оформлені товару всі необхідні, передбачені Митним кодексом України, документи, які свідчать про правильність визначення митної вартісті товару за першим (основним) методом.

Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною контракту №1043557 від 10 листопада 2014 року, однак митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні товару.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 1644,30 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що дії митного органу щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року, згідно якого митну вартість скориговано за ціною договору щодо ідентичних товарів, відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновкому суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що між компанією "ADM International Sarl" (Швейцарія), (Продавець) та ТДВ "ЖЛ" (Покупець) укладено контракт №1043557 від 10 листопада 2014 рокку. Згідно даного контракту продавець продає, а покупець купує сировину для кондитерської промисловості: какао терте в кількості, асортименті і по цінам у відповідності до специфікацій, що прикладаються до кожної поставки, та є невід'ємною частиною даного контракту (підпункт 1.1).

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 контракту ціна товару встановлюється у доларах США і вказується у специфікації та інвойсі на кожну поставку. Загальна сума даного контракту складається із усіх сум всіх специфікацій, які є невід'ємною його частиною і не повинна перевищувати 200000,00 доларів США. Валюта платежу - долари США.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 контракту товари поставляються на умовах FCA Косьцян (редакція Інкотермс 2010). Умови поставки у редакції Інкотермс 2010 можуть змінюватись у специфікаціях. Підпунктом 3.2 пункту 3 контракту встановлено, що ціна товару включає в себе усі витрати у відповідності з умовами поставки, вказаними у специфікаціях.

Згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 контракту розрахунки за товар, що поставляється за контрактом здійснюється з покупцем в доларах США по кожній партії наступним чином: 50% попереденя оплата, 50% на протязі 30 календарних днів від дати інвойса по якому проведено відвантаження товару(а.с.17).

Також до суду надано специфікацію №1 до контракту №1043557 від 10 листопада 2014 року за якою відбувалась поставка товару. У даній специфікації зазначено вартість товару у розмірі 4220,00 доларів США за метричну тонну натурального какао тертого Unicao на умовах FCA Касьцян, Польща ( а.с.22).

17.11.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до митного органу було подано митну декларацію (далі - МД) 101060000/2014/017961 (а.с.10) на товар "Какао терте натуральне тип UGNM 1057 (какао паста, твердий стан...), ... загальною вагою нетто 20000 кг, виробник - ... Гана", на умовах FCA (Косьцян, Польща) згідно Інкотермс-2010, придбаного позивачем у "ADM Internetional Sarl", Швейцарія, відповідно до контракту від 10.11.2014 року № 1043557.

До декларацій на підтвердження митної вартості товарів, відповідно до частини 2 ст. 53 Митного кодексу України, були надані контракт від 10.11.2014 № 1043557, спеціфікація № 1 від 10.11.2014 року до контракту (а.с.22), інвойс від 12.11.2014 року № 14126953 (а.с.23-25), платіжні доручення від 13.11.2014 року № 51 (а.с.26) і від 14.11.2014 року № 62 (а.с.28).

Після реєстрації вказаної вище МД в електронній базі даних ЄАІС ДМСУ та початку здійснення митного контролю спрацювали критерії ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) Держмитслужби України - код 105-2 "Необхідно перевірити достовірність та повноту складових митної вартості товарів" (а.с.51).

На думку митного органу декларантом були подані документи, які містили розбіжності - згідно п. 4.2 контракту № 1043557 від 10.11.2014 року та рахунку фактури № 14126953 від 12.11.2014 року повинна здійснюватись 50% передоплата за товар, а надані платіжні доручення від 13.11.2014 року № 51 і від 14.11.2014 року № 62 не містили даних про 50% передоплату.

Митним органом декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товар, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації (оплата за попередні митні оформлення тощо);

- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Дана вимога 17.11.2014 року надіслана декларанту електронним повідомленням (а.с.52), який в той же день надав копію платіжного доручення №52 від 13.11.2014 року( а.с.27), комерційну пропозицію від 07.11.2014 року(а.с.29-30), калькуляцію виробника від 10.11.2014 року ( а.с.31-32) і заявив про проведення консультації та відсутність інших документів (а.с.53).

17 листопада 2014 року Житомирська митниця прийняла рішення №101060000/2014/300354/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.12), відповідно до якого митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення містять розбіжності, а саме відповідно до п.4.2 контракту №1043557 від 10 листопада 2014 року та рахунку фактури №04126953 від 12.11.2014 року повинна бути здійснена проплата у розмірі 50%, разом з тим у митного органу наявна інформація щодо вищого рівня вартості сировини виробником якої є Гана, а також у зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу митного органу, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. За інформацією, яка наявна у митного органу, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Також, проведено процедуру консультацій між декларантом та митним органом з метою обґрунтування вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-64 Митного кодексу України.

В результаті проведеної консультації з декларантом, рівень митної вартості оцінюваного товару було скориговано до 4,7 USD/кг, згідно з рішенням № 101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року (а.с.12) за ціною договору щодо ідентичних товарів на основі МД № 101060000/2014/016564 (а.с.54-55) з урахуванням опису товару, кількості товару, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості враховувалось країна походження, країна виробництва, виробник товару, асортимент товару та торгівельна марка.

У зв'язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до частини 7 статті 55 МКУ, товари були випущенні у вільний обіг зі сплатою митних платежів, згідно із заявленою митною вартістю та надання гарантій, відповідно до розділу Х Кодексу за МД від 17.11.2014 року № 101060000/2014/018019 (а.с.15-16).

Як вже зазначалося, митному органу на його вимогу було надано платіжне доручення №52 від 13.11.2014 року, а також комерційна пропозиція від 07.11.2014 року та калькуляція виробника від 10.11.2014 року.

Щодо додаткового витребування митницею виписки з бухгалтерської документації, то така вимога не конкретизована, каталог виробника товару не надавався оскільки було надано прайс- лист продавця.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено у статтях 52 та 53 Митного кодексу.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Колегія суддів дійшла висновку, що документи, які були подані митному органу дозволяли здійснити розмитнення товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту).

Митним органом в оскаржуваному рішенні не наведено обгрунтування незастосування попередніх методів та визначено митну вартість товару за ціною договору щодо ідентичних товарів, яка грунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку, що дії митного органу щодо винесення рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року, згідно якого митну вартість скориговано за ціною договору щодо ідентичних товарів, не відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи.

Колегія суддів уважає, що позивачем було надано достатній та належний пакет документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару у відповідності до вимог ст.53 Митного кодексу України. Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" мало право на розмитнення товару у порядку, визначеному ст.58 Митного кодексу України.

З урахуванням наведеного правова позиція Верховного Суду України у справі №21-342а13 не може бути врахована, оскільки відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали обгрунтований сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень, не надано беззаперечних доказів правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно достатті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Згідно статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4 порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

З урахуванням наведеного постанова суду першої інстанції від 17 березня 2014 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" червня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості №101060000/2014/300354/2 від 17.11.2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" вул.Щорса,67,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська митниця ДФС вул.Перемоги,25,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,