Справа № 818/9139/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/22925/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, третя особа: ОСОБА_2, про скасування рішення про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, третя особа: ОСОБА_2, про скасування рішення про реєстрацію декларації про готовність об'єкта будівництва (гараж) до експлуатації.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного рішення як такого, що прийнято Інспекцією без врахування місця розташування об'єкту будівництва. На думку позивача, оскільки гараж частково збудовано третьою особою на його земельній ділянці, Інспекція не мала права реєструвати декларацію про готовність вказаного об'єкта будівництва до експлуатації.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Сумській області від 12.12.2013 №«СМ 01» про реєстрацію декларації про готовність об'єкту "Гараж "Г" до експлуатації.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області за №«СМ 01» зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об'єкту будівництва Гараж «Г» за адресою АДРЕСА_1, м. Охтирка, Сумська область.

Стверджуючи, що зазначений гараж частково збудовано третьою особою на його земельній ділянці, вважаючи, що Інспекцією незаконно зареєстровано декларацію про готовність вказаного об'єкта будівництва до експлуатації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оскаржуваного рішення відповідача як такого, що прийняте безпідставно, без врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначено Порядком про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (далі-Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня.

Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

З аналізу вказаних норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства убачається, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації має бути оформлена з наданням достовірних відомостей про закінчений будівництвом об'єкт, а сам об'єкт має відповідати проектній документації на його будівництво та вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що фактичні розміри земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є меншими, аніж вказано правовстановлюючих документах на зазначені ділянки. Крім того, ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перетинаються між собою (ширина земельної ділянки ОСОБА_3 менша ніж належить за рахунок збільшення ширини ділянки ОСОБА_4.).

Також, судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Охтирської міськради від 28.01.2003 № 27 ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 4,0м - 6,0м по АДРЕСА_1 в м. Сумської області.

ОСОБА_4 розробила проектну документацію та отримала дозвіл на виконання будівельних робіт від 06.05.2003 № 38, однак будівництво гаражу провела з відхиленням від погодженого генерального плану: гараж не відповідає зазначеним розмірам та побудований не вглибині двору, як передбачалось проектом, а по лінії паркану та на межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_3

Приписами Інспекції архітектурно-будівельного контролю в Сумській області неодноразово вимагалось від ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог будівельного паспорту самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 в м. Охтирці. Проте, жодних дій на виконання вимог Інспекції третьою особою вчинено не було.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо протиправності рішення Інспекції архітектурно-будівельного контролю в Сумській області про реєстрацію декларації ОСОБА_4 про готовність об'єкту "Гараж "Г" до експлуатації к такого, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: