Справа № 2а-70/12/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/32042/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості у розмірі 259 654,03 грн.,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова звернулось до суду з позовом до дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої є публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної та виплаченої на підставі Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" за жовтень - листопад 2011 року в розмірі 259 654,03 грн.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільної сплати різниці між сумою пенсії, призначеної працівникам дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на підставі Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник за жовтень-листопад 2011 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що філія "УкрНДІгаз" дочірньої компанії "Укргазвидобування" національного акціонерного товариства "Нафтогаз України" зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова як платник страхових внесків.

На підприємстві відповідача працювали громадяни, яким призначено пенсію згідно з абзацом 2 пункту 13 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 11.10.2011 №8998/03-33 Управлінням Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова філії ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» направлено повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, у зв'язку зі змінами в сумі пенсій на загальну суму відшкодування 130127,99 грн.

Листом від 11.11.2011 №10084/03-33 позивачем направлено повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, у зв'язку зі змінами в сумі пенсій на загальну суму відшкодування 129526,04 грн.

Зазначені повідомлення надсилалися Філії «УкрНДІгаз» ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» рекомендованими листами зі зворотними повідомленнями про вручення адресату, яка, у свою чергу, передавала їх ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України».

У зв'язку з відсутністю факту сплати зазначених коштів, Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова звернулось до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача різниці між сумою пенсій, призначених працівникам відповідача згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Зазначена позиція судів попередніх інстанцій ґрунтується на тому, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2012 року у справі № 2а-568/11/2670 визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова з направлення супровідними листами №8998/03-33 від 11 жовтня 2011 року та №10084/03-33 від 11 листопада 2011 року повідомлень про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на загальну суму 259654,03 грн.

Також, судами попередніх інстанцій в обґрунтування позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову зазначено, що Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова не є органом Пенсійного фонду за місцезнаходженням ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», оскільки згідно Статуту та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України місцезнаходженням останньої є будинок № 26/28 по вул. Кудрявській в м. Києві.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

На виконання зазначених положень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 24.03.2004 №372 про затвердження Порядку, який визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, зокрема, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право вказані особи (далі - Порядок №372).

Згідно з пунктом 9 Порядку №372 різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку №372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що обов'язок підприємства з відшкодування органу Пенсійного фонду різниці між сумою пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, виникає безпосередньо в силу вимог Закону України "Про наукову і наукову-технічну діяльність".

При цьому, Закон України "Про наукову і наукову-технічну діяльність" не містить положень, які б звільняли недержавні наукові установи, організації та вищі навчальні заклади III - IV рівнів акредитації від обов'язку відшкодовувати Пенсійному фонду України різницю між сумою пенсії, призначеної за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники.

Порядок №372 визначає лише механізм реалізації зазначеного обов'язку.

Недотримання органом Пенсійного фонду вимог Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, в частині періодичності надіслання повідомлення, яке містить розрахунок сум до відшкодування та форми такого повідомлення, надіслання повідомлення органом Пенсійного фонду безпосередньо за місцем знаходження юридичної особи не є підставою для висновку про звільнення наукової організації від виконання покладеного на неї Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" обов'язку з фінансування різниці взагалі.

За вказаних обставин, колегія суддів вказує на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову з мотивів наявності такого, що набрало законної сили, судового рішення про визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду з надіслання відповідачеві повідомлень із розрахунком сум, заявлених до відшкодування.

Так само, колегія суддів, вказує на необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову з тих мотивів, що Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова не є органом Пенсійного фонду за місцем знаходження відповідача.

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №372 у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що філія відповідача перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова як платник страхових внесків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Згідно з підпунктом 8 пункту 2.4 розділу ІІ Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Управління має право, зокрема, стягувати несплачені суми єдиного внеску, страхових внесків та інших платежів з їх платників.

Виходячи з аналізу наведених положень колегія суддів дійшла висновку, що суб'єктами спірних правовідносин є юридична особа в особі її філії та орган Пенсійного фонду, на обліку в якому перебуває відповідна філія.

За вказаних обставин, колегія суддів вказує на передчасність позиції судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

У той же час, зважаючи на те, що обставини, з якими закон пов'язує виникнення у недержавної наукової організації обов'язку з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник (факт призначення працівникові недержавної наукової організації пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність"; наявність різниці між сумою цієї пенсії та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів; недержавна форма власності наукової установи тощо), як і наявність чи відсутність факту добровільної сплати підприємством сум, заявлених до стягнення, судами попередніх інстанцій не встановлювались, колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року скасувати.

Справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: