Справа № 487/5269/15-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 487/5269/15-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.06.2015 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату належних ОСОБА_1 сум щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, виходячи із заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді районного суду, починаючи з 19.06.2015 року по день припинення права на таку виплату.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, у зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 27.12.1995 року є суддею Центрального районного суду м. Миколаєва у відставці. Відповідачем йому призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ст. 138 Закону України Про судоустрій та статус суддів в редакції від 07.07.2010 року.

Оскільки 03 червня 2013 року Конституційний Суд України своїм рішенням поновив порушені права суддів у відставці на отримання ними довічного утримання у розмірі 90 % від заробітної плати діючих суддів і визнав неконституційними законодавчі акти і закони, які робили граничним /10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб/ довічне утримання суддів у відставці, позивач 19.06.2015 р. звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та надав довідку про розмір суддівської винагороди за посадою голови Центрального районного суду м. Миколаєва.

Однак, рішенням управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 26.06.2015 року відмовлено позивачу, посилаючись на те, що відповідно до ч.4 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VІ (в редакції Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015 року) право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру суддівської винагороди діючих суддів мають лише судді Конституційного Суду України, а тому підстав для проведення перерахунку йому довічного грошового утримання, пов'язаного із зміною розміру грошового утримання діючих суддів немає.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції від 08 липня 2011 року) передбачалось, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року встановлено, що підлягають застосуванню частини 1, 2 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" як такі, що не суперечать Конституції України; частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Перше, друге, трете речення частини 5 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини 5 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"‚ та четверте речення частини 5 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а саме: "Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Дія статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не поширюється на Закон України "Про судоустрій і статус суддів". Дія абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема, зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Зміст ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, яка діє внаслідок прийняття рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, чітко та однозначно встановлює співвідношення та залежність розміру місячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Існуюче формулювання змісту статті зазначеної закону є цілком достатнім для того, щоб зробити висновок, що зміна розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, є достатньою підставою для зміни розміру відповідного місячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з обґрунтуваннями апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, стосовно того, що наявність прямо передбаченого порядку перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці тільки для суддів Конституційного Суду України, вказує на неможливість здійснення перерахунку суддям інших рівнів.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи зміст вказаних норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на перерахунок довічного грошового утримання судді, який має бути здійснений, виходячи з розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.07.2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик