Справа № 2а-6607/12/1370
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/28209/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» до Львівської міської ради, треті особи: Управління Держкомзему у м. Львові, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», про визнання протиправною ухвали, що переглядається за касаційною скаргою Військової прокуратури Західного регіону України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2012 року Прокуратура Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ДП «Львівський радіоремонтний завод» звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради (далі - Рада) про визнання протиправною ухвали від 3 червня 2010 року № 3593.

Зазначали, що вказаною ухвалою Ради ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» (далі - Товариство) передано земельну ділянку площею 0,5674 га (у тому числі площею 0,0003 га у межах червоних ліній) на вул. Пластовій, 15 в м. Львові в оренду терміном на 10 років для обслуговування майнового комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі промисловості.

Посилаючись на те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель оборони і перебуває в державній власності в особі ДП «Львівський радіоремонтний завод», просили скасувати ухвалу Ради.

Судом першої інстанції здійснено заміну позивача Військової прокуратури Львівського гарнізону на Прокуратуру Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (далі - Прокуратура) та залучено третю особу Управління Держкомзему у м. Львові.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції з підстав розгляду справи неповноважним складом суду і ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі Прокуратура, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 21 грудня 2009 року між Товариством та приватною фірмою «Фрей - СЛВВ» укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу на вул. Пластовій, 15 у м. Львові.

23 грудня 2009 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано право власності за Товариством на вищевказаний цілісний майновий комплекс.

3 червня 2010 року Радою прийнято ухвалу № 3593 «Про користування ТОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» земельною ділянкою на вул. Пластовій, 15», пунктом 1 якої передано Товариству земельну ділянку площею 0,5674 га (у тому числі площею 0,0003 га у межах червоних ліній) на вул. Пластовій, 15 в м. Львові в оренду терміном на 10 років для обслуговування майнового комплексу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі промисловості.

24 червня 2010 року між Радою та Товариством укладено договір оренди землі № Л-1187 про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 липня 2010 року № 04:10:469:00022.

14 липня 2010 року складено Акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що у ДП «Львівський радіоремонтний завод» відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності або права користування на земельну ділянку на вул. Пластовій, 15 у м. Львові. Також відсутній акт встановлення меж в натурі.

Отже, розглянувши цей спір, суди виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає цей висновок помилковим.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу Товариству в оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі в оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

З викладеного вбачається, що спір щодо земельної ділянки, переданої Товариству ухвалою Ради, має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування договору оренди землі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом першим частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов