Справа № 2а-413/12/0970
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 105955/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську, у якому просив скасувати рішення про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку, оформлене листом від 01.02.2012 року № 2292/10/17-123/646, та зобов'язати відповідача видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 свідоцтво платника єдиного податку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що встановлені підпунктом 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України обмеження щодо можливості обрання суб'єктами господарювання спрощеної системи оподаткування поширюються на позивача, а відтак внаслідок невідповідності виду діяльності платника податку вимогам ст. 291 вказаного кодексу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не може бути отримано свідоцтво платника єдиного податку.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що фізичні особи-підприємці, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення, не можуть обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Проте вказані обмеження, на думку апелянта, поширюються на суб'єктів господарювання, які здійснюють операції з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням як сировиною, а не готовою продукцією споживчого призначення, тому на нього відповідно обраних видів діяльності згідно КВЕД ДК 009:2005, а саме 52.12.0, 52.48,2, 70.20.0, 52.1.0, зазначених в поданій в заяві про застосування спрощеної системи оподаткування, такі не поширюються.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 23 січня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та вказав обрані види господарської діяльності згідно КВЕД ДК 009:2005, а саме: 52.12.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту, що попри роздрібну торгівлю в універсальних магазинах широким асортиментом товарів без переваги продовольчих товарів: одягом, меблями, побутовими електротоварами, залізними виробами, косметичними товарами, іграшками, спортивними товарами тощо включає, зокрема, торгівлю ювелірними виробами, 52.48.2 - роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами, 70.20.0 - здавання в оренду власного нерухомого майна, 52.11.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту (а.с. 12-13).

Листом № 2292/10/17-123/646 від 01 лютого 2012 року Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва платника єдиного податку з огляду на те, що в силу прямої законодавчої заборони не можуть застосовувати спрощену систему оподаткування суб'єкти господарської діяльності, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення (а.с.14).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську є таким, що прийняте у відповідності до вимог податкового законодавства та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, зазначивши наступне.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 04 листопада 2011 року № 4014-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» (далі - Закон № 4014-VI)) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Податковий кодекс України не містить нормативного визначення поняття «дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння» і поняття «діяльність з їх видобутку, виробництва та реалізації», а відтак з огляду на вимоги пункту 5.3 статті 5 ПК України для встановлення змісту зазначених понять застосуванню підлягають норми інших нормативно-правових актів.

Спеціальним законом, який здійснює державне регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними, є Закон України від 18 листопада 1997 року № 637/97-ВР «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 637/97-ВР).

У статті 1 Закону № 637/97-ВР поняття ювелірних виробів розкрито через визначення дорогоцінних металів, якими є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо), а також визначення дорогоцінного каміння, яким є природні та штучні (синтетичні) мінерали в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону № 637/97-ВР всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат. Особливості обліку дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння визначаються Міністерством фінансів України.

Частиною 2 статті 14 Закону № 637/97-ВР передбачено, що правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 244, виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальне законодавство у галузі контролю за операціями з дорогоцінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з набранням чинності (01 січня 2012 року) Законом № 4014-VI та до набрання чинності (01 липня 2012 року) Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм», яким внесено зміни до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, особи, які здійснювали реалізацію годинників та ювелірних виробів, не мали правових підстав для застосування спрощеної системи оподаткування.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності відмови Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську у видачі ОСОБА_1 свідоцтва платника єдиного податку з видом діяльності «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту», «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами», «здавання в оренду власного нерухомого майна», «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту» згідно поданої заяви від 23.01.2015 року.

За наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2012 року у справі № 2а-413/12/0970 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 року.