Справа № 819/387/15а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 876/8233/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Тернопільській області Романської Дарії Павлівни, Чернихівецького сільського голови Збаразького району Тернопільської області Кіпибіди Марії Євгенівни, Головного управління Держземагенства у Тернопільській області, третя особа ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Тернопільській області Романської Дарії Павлівни (далі - відповідач 1), Чернихівецького сільського голови Збаразького району Тернопільської області Кіпибіди Марії Євгенівни (далі - відповідач 2), Головного управління Держземагенства у Тернопільській області (відповідач 3), третя особа ОСОБА_5 (далі - третя особа), в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив про визнання дій відповідача 1 протиправними; визнання дій відповідача 2 у наданні погодження на «Викопіювання з кадастрової карти території розміщення земельної ділянки» щодо відведення третій особі земельної ділянки державної форми власності за межами населеного пункту села Чернихівці Збаразького району для ведення особистого селянського господарства протиправними, а дане діяння корупційним правопорушенням; скасувати наказ відповідача 3 від 27.01.2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою № 19-117/14-15-СГ.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення його всупереч нормам матеріального права при неповному з'ясуванні усіх обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову, а також вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою по якій видано наказ на розробку проекту землеустрою від 27.01.2015 року № 19-117/14-15-СГ до розгляду справи по суті у Львівському апеляційному адміністративному суді.

Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що йому було незаконно відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства, і незаконно надано обрану земельну ділянку у користування третій особі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи у 2014 році позивач звернувся до відповідача 3 із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Чернихівці площею 1,44 га.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач 3 надав відповідь №31-19-0.53-562/2-14 від 27.02.2014 року, в якій позивачу рекомендовано вибрати інше місце розташування земельної ділянки (а.с. 8).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з позовом до суду про визнання протиправними дій та скасування відмови відповідача 3 №31-19-0.53-562/2-14 від 27.02.2014 року та зобов'язати дати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2014 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 14-15). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2014 року скасовано. Визнано протиправною та скасовано відмову відповідача 3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов'язано відповідача 3 розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до вимог ЗК України (а.с. 213-215).

Таким чином, право позивача на отримання земельної ділянки було захищено.

Згідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з Положенням про Головне управління Деожземагенства у Тернопільській області, затв. наказом Держземагенства України від 05.06.2013 року № 243, відповідач 3 здійснює повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність чи користування для всіх потреб на території Тернопільської області.

Однак, відповідач 3 зобов'язаний перевірити чи відповідає бажана земельна ділянка, місце розташування якої зазначено в клопотанні особи, встановленим вимогам для відповідного її використання (ч.3 ст. 123 ЗК України).

Заявляючи позовні вимоги про скасування наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою третій особі позивач не вказав, в чому відповідач 3 допустив порушення норм законодавства при прийнятті такого наказу. Що стосується доводів позивача про наявність у нього переважного права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки, в зв'язку з раніше поданою ним до відповідача відповідною заявою, ніж третя особа, то вони не ґрунтується на жодних нормах чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не означає автоматичного надання земельної ділянки у власність, оскільки такий проект погоджується, у встановленому законодавством порядку і тоді приймається рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Щодо вимоги про визнання дій відповідача 2 щодо надання погодження на викопіювання з кадастрової карти території розміщення земельної ділянки третій особі, то згідно матеріалів справи (а.с. 68) таке погоджено начальником відділу Держземагенства С.О.Кукуріним.

Рішення сесії сільської ради від 25.11.2014 року № 380-30/2014 про погодження передачі в оренду земельної ділянки третій особі не порушує чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон) сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частина 12 ст. 46 Закону передбачає, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Частина 15 ст. 46 Закону передбачає, що протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою.

Частина 2 ст. 59 Закону визначає, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, рішення, прийняте на сесії ради, підписується її головою. Голова, відповідно до законодавства, може вносити пропозиції щодо питань на розгляд ради, проте рішення приймається депутатами, шляхом голосування. За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача 2 вчинені в межах, встановлених законом.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що наказом ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 08.06.2015 року № 19-1539/14-15-СГ про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, позивачу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Лозівської сільської ради Тернопільської області та передано у власність земельну ділянку площею 1,9842 га (а.с. 185).

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року у справі № 819/387/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді О.М.Гінда

О.І.Мікула