Справа № 814/1922/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1922/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меліоратор-Агро Юг" до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меліоратор-Агро Юг" звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень, а саме: № від 14 травня 2015 року, № від 14 травня 2015 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як господарські операції позивача з контрагентом ТОВ "Нефтетранспорт" не носять реального характеру, у зв'язку з фактичним не виконанням умов укладених між ними договорів та спрямовані виключно на отриманням податкової вигоди.

В свою чергу, позивачем подано до суду заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу, з якого вбачається, що господарські операції з його контрагентами підтверджені належними доказами, які відповідають вимогам чинного законодавства, а всі висновки відповідача про порушення підприємством норм податкового законодавства ґрунтуються виключно на припущеннях, які не є належним доказом у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2015 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача по взаємовідносинам з ТОВ "Нефтетранспорт", за результатами якої складено акт перевірки № 64/14-03-22-08/33310498 від 23 квітня 2015 року.

Відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200, п. 209.3, пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено ПДВ за листопад-грудень 2014 року, на суму 890753,00 грн., та зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту за грудень 2014 року, на суму 646662,00 грн.

На підставі зазначеного акту, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 14 травня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 1113441,25 грн. і № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, у сумі 646662,00 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 14 травня 2015 року, з огляду на наступне.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг (пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України).

Згідно з п. 192.3 ст. 192 ПК України, результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби.

Колегією суддів встановлено, що на формування податкового кредиту у позивача, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ "Нефтетранспорт".

Так, для реконструкції будівлі офісно-виробничого комплексу у м. Миколаєві, по вул. Водопровідна, 4, що належить позивачу, 27 березня 2013 року між ним та ТОВ "Нефтетранспорт" укладено договір генерального підряду № 1.

На підставі договору генерального підряду № 1 та для його виконання, між позивачем та ТОВ "Нефтетранспорт" укладено договори купівлі-продажу будівельних матеріалів № 2 від 15 серпня 2013 року і № 4 від 27 листопада 2014 року.

Згідно умов вищезазначених договорів позивачем перераховано контрагенту ТОВ "Нефтетранспорт" передоплату на придбання будівельних матеріалів, проте у зв'язку зі змінами обставин та через нестабільну економічну ситуацію, кошти тимчасово повернуто позивачу та відкориговані відповідні суми податкового кредиту, що підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними та виписками з банківських рахунків.

Крім того, 10 грудня 2014 року позивачем та ТОВ "Нефтетранспорт" укладено договір купівлі-продажу № 5, предметом якого є постачання дизельного палива для вирощування сільськогосподарських культур на умовах передплати.

Згідно умов вищезазначеного договору, позивачем у лютому 2015 року повернуто авансову суму у зв'язку з тимчасовою неможливістю виконання умов договору, у сумі 1785400,65 грн. (у т. ч. ПДВ - 297566,77 грн.).

У зв'язку з викладеним, позивач зменшив податковий кредит декларації з ПДВ за лютий 2015 року, на суму 297567 грн., на підставі розрахунків коригувань до податкових накладних, що були включені до податкового кредиту у грудні 2014 року.

Договори купівлі-продажу будівельних та паливно-мастильних матеріалів покупця та постачальника залишаються дійсними. Кінцеві терміни поставки товарів не сплинули, а отже сторони мають можливість виконати свої договірні зобов'язання.

Крім того, станом на момент апеляційного розгляду справи, позивачем надано до суду документальні підтвердження виконання умов договору постачання паливно-мастильних матеріалів, а саме відповідні податкові та товарно-транспортні накладні.

Колегія суддів вважає, що суми податкових зобов'язань та податкового кредиту підлягають відповідному коригуванню, за наявності подій, які викликали зміни у складі активів, як покупця так і постачальника, в даному випадку такою подією стало повернення коштів, в зв'язку з неможливістю виконати договірні зобов'язання в повному обсязі між позивачем та ТОВ "Нефтетранспорт".

Зазначені обставини стали фактичною підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, а конкретно висновок податкового органу, про те що господарські операції між ТОВ "Меліоратор-Агро Юг" та ТОВ "Нефтетранспорт" полягають лише в русі грошових коштів (перерахування передплати та її повернення) та не відповідають ознакам господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, нормами податкового законодавства передбачено можливість коригування сум податкового кредиту у зв'язку з невиконанням певних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом не доведено обставин, підтверджуючих той факт, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу при здійсненні передоплати за умовами укладених договорів та коригування сум податкової звітності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не допущено порушень норм податкового законодавства у господарських операціях із зазначеним контрагентом, а як наслідок оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло