Справа № 2а/0470/1639/11
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2011-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 р. Справа № 2а/0470/1639/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представники сторін в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №2а/0470/1639/11 за позовом Західно-Донбаської обєднаної Державної податкової інспекції до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

28.01.2011 року Західно-Донбаська ОДПІ звернулась з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача суму податкового боргу з єдиного податку 1152 грн. 31 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_3 має узгоджену суму заборгованості перед бюджетом з єдиного податку в сумі 1152 грн. 31 коп. Сума боргу не сплачується відповідачем добровільно, а тому підлягає примусовому стягненню.

Представник позивача в судове зсідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи в порядку п. 4 ст.122 КАС України.

Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, але на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію відповідача, адреса відповідача є: 41400, Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1. Відповідно до частини 8 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України повістка вважається врученою юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його присутності, за наявними у справі матеріалами.

Сторони у судове засідання не зявились будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи про що свідчать повідомлення наявні в матеріалах справи, тому у відповідності до ст.. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що субєкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємць ОСОБА_3, зареєстрована Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 03.02.2009 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності за видом діяльності: будівництво будівель, монтаж та установка збірних конструкцій. Для виду діяльності, зазначеного у заяві, ставка єдиного податку становила 200 грн. 00 коп. на місяць, згідно з корінцем свідоцтва серія Є № 64674.

Відповідно до розрахунку Західно-Донбаська ОДПІ відповідач не сплачував єдиний податок, а сплатив лише 47,69 грн. в результаті чого виникла заборгованість в сумі 1152,31 грн., яка залишається непогашеною.

Дані правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а тому на них поширюється норми Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-III, який втратив чинність з 01.01.2011 року, а саме з набранням чинності Податкового кодексу України.

Західно-Донбаська ОДПІ згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181- ІІІ від 21.12.2000 року вручено першу податкову вимогу через дошку оголошень у відповідності до акту ЗДОДПІ № 94 від 03.12.2010 року, проте заборгованість не сплачено.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 №1251-ХІІ платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно із пунктом 2 частини 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03 липня 1998 року № 727/98, суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Суд дійшов висновку, що відповідач не виконав обов'язок по сплаті єдиного податку у встановлені строки, а саме, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про систему оподаткування" контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Статтею 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року податкові органи відносяться до контролюючих органів - стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Згідно пункту 11 статті 10 зазначеного Закону, державні податкові інспекції в районах у містах подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідач податковий борг перед бюджетом в сумі 1152,31 грн. в добровільному порядку не сплатив. Таким чином, суд вважає правомірним стягнення з відповідача заборгованості зі сплати сум єдиного податку в розмірі 1152,31 грн.

Згідно з підп.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь державного бюджету податкового боргу повністю доведені позивачем, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Західно-Донбаської обєднаної Державної податкової інспекції до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (51400, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету за рахунок майна податковий борг по сплаті єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в розмірі 1152 грн. 31 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1