Справа № 822/358/15
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/358/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

15 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Ватаманюка Р.В., Сушка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Влад" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Влад" до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції в Хмельницькій області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

17.10.2011 року ПП "Влад" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Славутської ОДПІ про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.06.2011 року №.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015 року касаційну скаргу ПП "Влад" задоволено частково, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.11.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що з метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентом, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи, зокрема, судами попередніх інстанцій не досліджено питання використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, не надано належної правової оцінки факту оприбуткування придбаного товару на складі позивача.

Відтак, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Той факт, що у позивача відсутні документи, які б свідчили про транспортування продукції не можна розцінювати як беззаперечне свідчення безтоварності спірних операцій, оскільки такі документи, зокрема, товарно-транспортна накладна, призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи а у розглядуваному випадку позивач здійснював операції з придбання товару та не виступав в якості замовника за договором перевезення.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

04.02.2015 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративну справу № 822/358/15 прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне.

ПП "Влад" є юридичною особою, , видами діяльністю якої є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту, оптова торгівля будівельними матеріалами, будівництво будівель та ін.

У період з 18.05.2011 по 20.05.2011 року посадовими особами відповідача була проведена позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства ПП "Влад" по взаємовідносинах з ТОВ "Практик 2010 Про" за період з 01.01.2011 по 31.01.2011 року.

За результатами перевірки Славутською об'єднаною державною податковою інспекцією в Хмельницькій області складено акт від 27.05.2011 №281/15/21339292, яким зафіксовано порушення ПП "Влад" вимог п.198.1., п.198.3., п.198.6. ст. 198, п.201.6. ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту в сумі 29295,99 грн. та занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість до сплати в бюджет на 29296 грн. за січень 2011 року, в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним по правочину, здійсненому ПП "Влад" з ТОВ "Практик 2010 Про".

На підставі висновків акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2011 №, яким Приватному підприємству "Влад" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 29 297,00 грн., в тому числі за основним платежем - 29 296,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 15.06.2011 року №, оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що представниками відповідача правомірність своїх дій доведена, останні діяли в межах повноважень та спосіб передбачений Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте на підставі та на виконання вимог чинного законодавства, як наслідок виявлених порушень законодавства.

Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржив його до апеляційного суду.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті спірних відносин, з врахуванням наступного.

Встановлено, що між ПП "Влад" (покупець) та ТОВ "Практик 2010 Про" (постачальник) укладено Договір поставки товарно-матеріальних цінностей від 04.01.2011 року №04/01-11, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити таку продукцію.

Пунктом 2.1 Договору поставки визначено, що ціна, кількість та асортимент продукції, що поставляється за цим Договором, вказані в супровідних документах, які додаються до продукції постачальником:

- рахунок-фактура,

- видаткова накладна,

- податкова накладна,

- товарно-транспортна накладна.

Встановлено, що, всупереч вказаним умовам договору, рахунки-фактури та товарно-транспортні накладні сторонами не оформлялись, до перевірки податковому органу та до суду не надавались.

Так, висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на тому, що господарські операції Приватного підприємства "Влад" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Практик 2010 Про" не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а правочин, укладений контрагентами, є нікчемним.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог.

Враховуючи зазначені нормативні положення, умовами реалізації права платника на податковий кредит є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності та документальне підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Встановлено, що ТОВ "Практик 2010 Про" видав ПП "Влад" накладну від 04.01.2011 року №114 на суму 175 775,94 грн., в тому числі ціна з ПДВ 29 295,99 грн. (а.с. 66)

04.01.2011 року ПП "Влад" було видано доручення на отримання товарно-матеріальних цінностей від "Практик 2010 Про" та оприбутковано на складі поставку товару.

Податкова накладна ТОВ "Практик 2010 Про" була виписана 31.01.2011 року.

Так, сторонами Договору поставки від 04.01.2011 року № 04/01-11 у пункті 5.3 було погоджено, що поставка продукції здійснюється на підставі 100% її передплати, тоді як всупереч зазначеній домовленості оплата здійснювалась чотирма платіжними дорученнями ПП "Влад" : № 48 від 02.02.2011, № 73 від 17.02.2011, № 79 від 22.02.2011 та № 81 від 25.02.2011 - всього на суму 175 775, 94 грн. Доказів узгодження поставки продукції з відстрочкою платежу (пункт 5.4 Договору) позивачем надано не було.

Крім того, всупереч пункту 9.2 Договору позивач не сплачував пеню за прострочення строків оплати.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Типові форми єдиної первинної транспортної документації, зокрема товарно-транспортну накладну, затверджено спільним наказом Міністерства транспорту України, Мінстату України від 29.12.1995 року №488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", відповідно до пункту 2 якого, ведення зазначених форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Відповідно до статті 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 22.05.2006 року №493, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Встановлено та не заперечується представником позивача, що у позивача відсутні такі первинні документи, як товарно-транспортні накладні на придбання та перевезення товарів від ТОВ "Практик 2010 Про".

Крім того, апеляційний суд в порядку частини 1 статті 72 КАС України, вважає встановленою таку обставину, як неможливість транспортування товару на підставі накладної від 04.01.2011 року №114, як то зазначено у постанові Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 року у справі №2270/6437/12, в якій йдеться про те, що товар перевозився транспортним засобом ПП «Влад», відповідно до накладної №114 від 04.01.2011 року, яким перевезено, серед іншого, цегли в кількості більше тисячі штук, підонни для керамічної плитки більше в кількості 2-ух тисяч штук, бітум будівельний - 330 кг, що, на думку колегії суддів, свідчить про неможливість транспортування такої кількості товару одним автомобілем, з огляду на об'єм транспортованих матеріалів.

Так, подорожні листи № 1 від 1-31 січня 2011 року та №1 від 1-31 року складені щодо автомобілів ГАЗ-3309-354 і Fiat doblo GARGO, на які посилається позивач, свідчать лише про внутрішнє переміщення товарів.

Більше того, з 26.04.2011 по 28.04.2011 року Переяслав-Хмельницькою ОДПІ проведено невиїзну документальну перевірку ТОВ "Практик 2010 Про" з питань достовірності визначення показників декларації з ПДВ за січень та лютий 2011 року, якою встановлено, що у ТОВ "Практик 2010 Про" відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, а також підприємство не знаходиться за юридичною адресою.

Крім того, встановлено, що ПП "Влад" було віднесено до складу податкового кредиту за січень 2011 року суми по операціях з придбання будівельних матеріалів у ТОВ "Практик 2010 Про" на підставі податкової накладної від 31.01.2011 року №114 на суму 175 775,94 грн. в т.ч. ПДВ - 29295,99 грн.

Проте, ТОВ "Практик 2010 Про" за січень 2011 року, податкові зобов'язання з поставки ТМЦ на ПП "Влад" не задекларовано, ПДВ з даної поставки до бюджету не сплачено.

Так, касаційним судом в ухвалі від 14.01.2015 року зазначено, що факт відсутності здійснення господарської операції може підтверджуватись неможливістю реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу недостатності фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, відсутність управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку щодо відсутності господарської мети та реальності господарських операцій між ПП "Влад" та ТОВ "Практик 2010 Про", так як останні здійснювались з метою формування штучного податкового кредиту, оскільки не підтверджено фактичне забезпечення умов перевезення, зберігання товарів, можливостей здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, а тому прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.06.2011 року № є правомірним.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи було надано достатньо належних доказів, які свідчать про законність прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Влад" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сушко О.О.