Справа № 1718/2-а-1003/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Болотвіна Л.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" травня 2012 р. Справа № 1718/2-а-1003/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "28" червня 2011 р. справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 червня 2011 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації щомісячно 40 % мінімальної заробітної плати у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства та зобов'язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_4 за період з 08.10. 2010 року по 28.06.2011 року щомісячно 40% мінімальної заробітної плати у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Також з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_4, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. Вказує, що судом першої інстанції вирішено не всі позовні вимоги, а саме вимога щодо зобов'язання відповідача нараховувати та виплати щомісячну грошову допомогу її дитині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 разом зі своїм сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.37 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому ОСОБА_4У та її дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.37 Закону має отримувати допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Однак судом першої інстанції вирішено не всі позовні вимоги ОСОБА_4

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Статтею 201 КАС України визначено підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом визнання бездіяльності відповідача, яка полягає в невиплаті ОСОБА_5 щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та зобов'язання ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_5 за період з 08.10. 2010 року по 28.06.2011 року щомісячно 40% мінімальної заробітної плати у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "28" червня 2011 року змінити.

Визнати бездіяльності ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації, яка полягає в невиплаті ОСОБА_4 та її дитині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати.

Ззобов'язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_4 та її дитині ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 08.10.2010 року по 28.06.2011 року щомісячно 40% мінімальної заробітної плати у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_7 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Центральна, 24,с. Одринки,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області вул. Демократична, 46,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34502