Справа № 2а-2110/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 135100/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби, у якому просив визнати протиправним рішення про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку з 01 січня 2012 року та зобов'язати відповідача зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку з 01 січня 2012 року та видати свідоцтво про сплату єдиного податку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби про відмову у застосуванні спрощеної системи оподаткування та видачі свідоцтва платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), відображену в листі 1839/Г/17-1 від 03.02.2012 року. Зобов'язано відповідача застосувати спрощену систему оподаткування та видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) свідоцтво платника єдиного податку згідно поданої заяви від 25.01.2012 року про застосування спрощеної системи оподаткування, зареєстрованої ДПІ у Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби за № 5175 від 25 січня 2012 року, з 01.01.2012 року. Постанова мотивована тим, що Комітетом з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики Верховної Ради України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці при здійсненні ними виробництва годинникових корпусів з дорогоцінних металів, виробництва ювелірних виробів з дорогоцінних металів, а також оптової та роздрібної торгівлі ювелірними виробами мають право обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності та зареєструватись платником єдиного податку відповідно до норм Податкового кодексу України. Крім того, дану позицію підтримує і Міністерство фінансів України, яка викладена у листі від 19 січня 2012 року № 31-08160-10-18/1122.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував та дослідив обставини справи, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суб'єкти господарювання, які здійснюють видобуток, виробництво та реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, в тому числі ювелірних виробів, не можуть застосовувати спрощену систему оподаткування. Водночас не погоджується з тим, що суд взяв до уваги лист Міністерства фінансів України № 31-08160-10-18/1122 від 19 січня 2012 року, лист Комітету з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики Верховної Ради України № 04-39/12-58 від 19.01.2012 року на запит Об'єднання підприємств ювелірної промисловості «Асоціація ювелірів України», лист Комітету з питань фінансів, банківської діяльності, податкової та митної політики Верховної Ради України № 04-39/10-83 від 27.01.2012 року на адресу ДПС України, які не несуть ніяких правових наслідків, оскільки мають рекомендаційний характер, не є обов'язковими до виконання органами державної виконавчої влади, до яких відносяться органи ДПС.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2012 року ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та вказав обрані види господарської діяльності згідно КВЕД ДК009:2005, а саме: 52.48.2 - роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами.

Листом № 1839/Г/17-1 від 03 лютого 2012 року ДПІ в Стрийському районі Львівської області ДПС відмовлено ФОП ОСОБА_1 у видачі свідоцтва платника єдиного податку з огляду на те, що в силу прямої законодавчої заборони не можуть застосовувати спрощену систему оподаткування суб'єкти господарської діяльності, які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що податковим органом неправомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва платника єдиного податку, оскільки положеннями Податкового кодексу України не встановлено обмежень щодо застосування спрощеної системи оподаткування суб'єктами господарської діяльності, які здійснюють роздрібну торгівлю годинниками та ювелірними виробами.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком і вважає його необґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 04 листопада 2011 року № 4014-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності» (далі - Закон № 4014-VI)) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Податковий кодекс України не містить нормативного визначення поняття «дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння» і поняття «діяльність з їх видобутку, виробництва та реалізації», а відтак з огляду на вимоги пункту 5.3 статті 5 ПК України для встановлення змісту зазначених понять застосуванню підлягають норми інших нормативно-правових актів.

Спеціальним законом, який здійснює державне регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними, є Закон України від 18 листопада 1997 року № 637/97-ВР «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 637/97-ВР).

У статті 1 Закону № 637/97-ВР поняття ювелірних виробів розкрито через визначення дорогоцінних металів, якими є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо), а також визначення дорогоцінного каміння, яким є природні та штучні (синтетичні) мінерали в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону № 637/97-ВР всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат. Особливості обліку дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння визначаються Міністерством фінансів України.

Частиною 2 статті 14 Закону № 637/97-ВР передбачено, що правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 244, виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальне законодавство у галузі контролю за операціями з дорогоцінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з набранням чинності (01 січня 2012 року) Законом № 4014-VI та до набрання чинності (01 липня 2012 року) Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм», яким внесено зміни до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, особи, які здійснювали реалізацію годинників та ювелірних виробів, не мали правових підстав для застосування спрощеної системи оподаткування.

Тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо протиправності відмови ДПІ в Стрийському районі Львівської області ДПС у видачі ОСОБА_1 свідоцтва платника єдиного податку з видом діяльності «роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами» згідно поданої заяви від 25.01.2012 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року у справі № 2а-2110/12/1370 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Стрийському районі Львівської області Державної податкової служби про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Повний текст постанови виготовлений 12.10.2015 року.