Справа № 802/2304/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2304/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

21 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробуд" про анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

В С Т А Н О В И В :

Державна служба геології та надр України звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ "Агробуд" про припинення права користування надрами, шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №5361 від 13.01.2011 р. Позовні вимоги мотивовано тим, що товариству було надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 5361 від 13.01.2011 року з метою видобування суглинків, придатних для виробництва цегли керамічної Оратівського-2 родовища на термін двадцять років. Листом від 22.05.2015 року №5649/13/14-15 Держгеонадра України повідомило ТОВ "Агробуд" про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 13.01.2011 року №5361 та запропонувало ТОВ "Агробуд" у 15-денний строк надати власну позицію (згоду/не згоду) щодо припинення права користування надрами Оратівського-2 родовища, на що відповіді не отримано. За таких обставин, просили анулювати в судовому порядку спеціальний дозвіл на користування надрами № 5361 від 13.01.2011 року на підставі частини 2 статті 26 Кодексу України про надра.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, направили клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про його дату, час і місце, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у справі матеріалами, При цьому, згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Агробуд" було надано ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами № 5361 від 13.01.2011 року з метою видобування суглинків, придатних для виробництва цегли керамічної терміном дії 20 (двадцять) років (а.с. 10).

У період з 20.05.2014 року по 23.05.2014 року Центральним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України проведено перевірку ТОВ "Агробуд" щодо дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (металічні руди, неметалічні корисні копалини, горючі тверді корисні копалини).

За результатом перевірки складено акт № 06-03/26/2014-37/п (126) від 23.05.2014 року (а.с. 18-23), у висновках якого зазначено про порушення відповідачем норм законодавства у сфері надрокористування, а саме:

- не представлено умови Держгірпромнагляду від 03.09.2010 року №1/04-7.12/6339;

- не представлена екологічна картка від 17.11.2009 року б/н;

- не виконується пункт 2 Програми робіт з видобування суглинків Оратівського-2 родовища Оратівського району Вінницької області, а саме не представлено проект ОВНС, який пройшов державну екологічну експертизу;

- відсутній акт передачі Оратівського-2 родовища суглинків для промислового освоєння.

На підставі виявлених порушень та складеного акту Центральним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України сформовано та вручено товариству припис №924-14/06 від 30.05.2014 року, яким встановлено строк до 27.06.2014 року для усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування.

7 липня 2014 року ТОВ «Агробуд» повідомило департамент про виконання пунктів 2, 3, 5 припису, та просило продовжити термін виконання пунктів 1, 4 до 30.07.2014 р. За наслідком розгляду цього листа департаментом направлено відповідь № 1316-14/06 від 11.08.2014 р., в якій зазначено про непогодження з усуненням порушень пунктів 1-4 припису та повідомлено про подальший розгляд питання щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

13.08.2014 року Департаментом державного геологічного контролю Державної служби геології та надр надіслано подання на зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5361 від 13.01.2011 року.

Наказом Державної служби геології та надр України №310 від 26.09.2014 року зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами, про що листом від 03.10.2014 року №13760/02/14-14 повідомлено відповідача та надано 30-денний строк для усунення порушень.

В подальшому, листом від 22.05.2015 року ТОВ "Агробуд" запропоновано у 15-денний строк надати власну позицію (згоду/не згоду) щодо припинення права користування надрами Оратівського-2 родовища. Даний лист отримано відповідачем 4.06.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 32 зворотній бік), однак листа зі згодою позивачем не отримано.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін регулює Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений Постановою КМ України № 615 від 30.05.2011 р. (Порядок № 615).

Відповідно до підпункту 9 пункту 23 Порядку, право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу про анулювання дозволу.

Водночас, відповідно до частини другої статті 26 Кодексу України "Про надра" (Кодекс про надра ), право користування надрами, припиняється у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку, у випадках:

- користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

- використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

- якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами.

Вирішальним при прийнятті рішення про припинення права користування надрами є наявність або відсутність порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Як встановлено судом першої інстанції, після проведеної перевірки та складених акту та припису про усунення порушень між позивачем та відповідачем проводилась постійна переписка у якій перший повідомляв про усунення порушень (часткове, а пізніше повне), а другий -вказував на невиконання вимог припису.

Зокрема, ТОВ «Агробуд» листом від 27.10.2014 року в черговий раз надає пояснення та документальне підтвердження виконання всіх вимог та одночасно просить поновити дію спеціального дозволу.

Як видно з листа ЦМВ Департаменту № 73-14/06 від 23.04.2015 року, адресованого директору Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України, перший вказує на невиконання пункту 1 особливих умов спеціального дозволу на користування надрами від 13.01.2011 №5361 та умов Екологічної картки від 17.11.2009 року б/н, в частині відсутності лімітів на утворення відходів та отримання позитивного висновку державної екологічної експертизи до проекту розробки родовища.

У даному листі ЦМВ Департаменту пропонує Держгеонадр України врахувати дану інформацію на засіданні з попереднього розгляду питань анулювання спеціальних дозволів.

Отже, до звернення з цим позовом до суду Держгеонадр вважав невиконаним лише перший пункт припису, в той же час, в позовній заяві вказується на невиконання припису в цілому.

Окрім того, як видно з припису, його вимоги, наведені у пунктах 1,2,3 по суті зводяться до однієї - представлення проекту оцінки впливів на навколишнє середовище, який пройшов державну екологічну експертизу.

Слід відмітити що ОВНС є частиною робочого проекту розробки та гірничотехнічної рекультивації. Більш того, з самого припису вбачається, що у пунктах 2 та 3 вказано ідентичні норми, а саме, стаття 24 Кодексу про надра та пп.1 п.22 Постанови Кабінету Мінінстрів України №615.

Ці ж норми вказано у пункті 1 припису щодо невиконання умов Держпрпромнагляду від 03.09.2010 року № 1/04-7.12/6339 оскільки такі умови, серед іншого, передбачають оформлення у встановленому порядку проекту розробки родовищ та погодження його з органами Держгірпромнягляду, а також дотримання інших вимог гірничого законодавства та законодавства про надра. Відсутність факту проходження державної екологічної експертизи проекту зводиться позивачем до невиконання відповідних умов.

В свою чергу, проходження проектом відповідної експертизи та ліміти на утворення відходів зводяться до екологічної картки, як окремі порушення, чим і обумовлено охоплення однією лише обставиною усіх трьох пунктів припису.

У позовній заяві позивачем не вказано, чому доводи відповідача щодо виконання вимог стосовно лімітів на утворення відходів та того, що проект ОВНС не підлягає державній екологічній експертизі є безпідставними.

Стосовно лімітів на утворення відходів, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Агробуд» у Департаменті екології та природних ресурсів 10.02.2014 року зареєстровано Декларацію про утворення відходів у 2014 році.

Декларацію позивачем отримано 06.11.2014 року у складі додатків до повідомлення, направленого на адресу позивача, в якому детально описано та документально підтверджено відсутність будь-яких порушень, та підтверджено усунення тих недоліків, які дійсно мали місце та були виявлені під час проведення перевірки, а також висловлено прохання поновити дію дозволу.

Крім того, листом від 07.07.2015 року ТОВ «Агробуд» на адресу департаменту державного геологічного контролю направлено копію відповіді Департаменту екології та природних ресурсів у Вінницькій області щодо експертизи проекту від 16.06.2014 року №2619/08.

Цей лист направлено як відповідь на лист ТОВ «Агробуд» №288 від 12.06.2014 року, у якому товариство просило надати роз'яснення стосовно необхідності та можливості проведення державної геологічної експертизи проекту розробки та гірничої рекультивації Оратівського-2 родовища суглинків в Оратівському районі Вінницької області. У листі міститься посилання на спеціальний дозвіл та робочий проект розробки родовища. Зі змісту вказаного листа також вбачається, що згідно із чинним законодавством повноваження щодо проведення державної екологічної експертизи зазначеної документації у Департамента відсутні. У листі Департаменту екології та природних ресурсів мова йде про порядок проведення екологічної експертизи робочих проектів діючих об'єктів, та немає інформації про відсутність необхідності проведення екологічної експертизи Робочого проекту розробки Оратівського-2 родовища суглинків.

Даючи оцінку встановленим обставинам, суд першої інстанції керувався тим, що правові та організаційні засади проведення гірничих робіт, забезпечення протиаварійного захисту гірничих підприємств, установ та організацій визначає Гірничий закон України.

Дія цього Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств, науково-дослідною роботою, ліквідацією аварій у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також підприємства, установи, організації, громадян України, іноземних юридичних та фізичних осіб, осіб без громадянства (ст. 2).

У статті 1 цього ж Закону наведено низку понять, а саме:

гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об'єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо); (ст. 1)

кар'єр - гірниче підприємство, що добуває рудні та нерудні корисні копалини відкритим способом;

гірничий об'єкт - окрема гірнича виробка (система гірничих виробок) або виробка, що входить до складу гірничого чи іншого підприємства та використовується для видобутку корисних копалин та інших цілей, а також будівлі (споруди), які технологічно пов'язані з ними;

Об'єктами гірничих відносин, серед іншого, є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств; (ст. 4)

З наведених визначень видно, що кар'єр, з якого ТОВ «Аргобуд» здійснює добуток суглинків є діючим об'єктом гірничих відносин. ТОВ «Агробуд» як юридична особа, здійснює експлуатацію підприємства з видобутку корисних копалин, а також проводить гірничі роботи та є суб'єктом гірничих відносин.

У статті 19 Гірничого закону України визначено, що гірничі роботи проводяться за спеціальним дозволом (ліцензією) на користування надрами, який видається згідно з законодавством.

Проведення гірничих робіт здійснюється відповідно до проектів і паспортів, розроблених і затверджених згідно з правилами безпеки, правилами технічної експлуатації, єдиними правилами безпеки при підривних роботах. Проекти та паспорти повинні мати розділ "Протиаварійний захист".

В свою чергу, у статті 22 цього ж Закону вказано, що державна технічна (будівельно-технічна), екологічна та санітарно-гігієнічна експертизи безпеки проведення гірничих робіт, будівництва та експлуатації гірничих підприємств, експертиза проектів з протиаварійного захисту гірничих підприємств проводяться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань нагляду за охороною праці та державного гірничого нагляду, еколого-експертними та спеціалізованими підрозділами чи установами або спеціально створюваними комісіями спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, охорони здоров'я, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, будівництва, архітектури та житлової політики і місцевими органами виконавчої влади в порядку, встановленому законодавством України.

Як вказано у статті 13 Закону України «Про екологічну експертизу» здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Проведення додаткових державних екологічних експертиз здійснюється за ініціативою заінтересованих осіб на підставі договору про надання еколого-експертних послуг або за рішеннями Кабінету Міністрів України, уряду Автономної Республіки Крим, місцевих Рад чи їх виконавчих комітетів.

Наразі Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку затверджено Постановою КМ України №808 від 28 серпня 2013 р., на підставі якої втратила чинність постанова КМ України №554 від 27 липня 1995 р. На останню і посилається позивач у листі від 11.08.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що Постанова №808 діяла вже на момент проведення перевірки, відтак вимагати проведення експертизи за відсутності для цього законодавчих вимог немає правових підстав. Так само, як стверджувати про наявність, з огляду відсутності відповідного експертного висновку порушень.

Відтак державна екологічна експертиза в даному випадку може вимагатись як додаткова на підставі рішення місцевих Рад чи їх виконавчих комітетів, однак не є обов'язковою та не може бути підставою для анулювання спеціального дозволу.

За наведених обставин, враховуючи що відповідачем в частині усунуто порушення, виявлені під час перевірки, а в іншій у позивача відсутні підстави вимагати документ, не передбачений чинним законодавством, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.