Справа № 807/2872/14
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 876/6666/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ректора державного вищого навчального закладу ,,Ужгородський національний університет" Смоланки Володимира Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

01 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність ректора Ужгородського національного університету Смоланки В.І. та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 правом, передбаченим пунктом 21 Розділу ІІІ ,,Порядку працевлаштування випускників державних вищих (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 367 від 25.12.1997 року. Також просив видати довідку про надання можливості позивачу самостійного працевлаштування.

26 січня 2015 року ОСОБА_1 подав клопотання про залучення в якості співвідповідачів Міністерство освіти і науки України, Міністерство охорони здоров'я України та замовника - Департамент охорони здоров'я Черкаської обласної державної адміністрації.

02 лютого 2015 року під час судового розгляду справи ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати протиправною бездіяльність ректора ВДНЗ ,,Ужгородський національний університет" Смоланки В.І.; зобов'язати ректора ВДНЗ ,,Ужгородський національний університет" Смоланку В.І. не чинити перешкоди позивачеві у користуванні правом, що передбачене пунктом 21 III Розділу ,,Порядку працевлаштування випускників державних вищих (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 367 від 25.12.1997 року: видати довідку про надання можливості самостійного працевлаштування.

Постановою від 13 травня 2015 року Закарпатський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що згідно п. 2 ч. 21 розділу III наказу Міністерства охорони здоров'я України №367 від 25.12.1997 року , у разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання га компенсувати замовникові всі витрати.

Крім цього, згідно з п. 8.4 цього ж Порядку визначення місця працевлаштування персонально кожного випускника вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти проводиться комісією з працевлаштування випускників не пізніше ніж за 4 місяці до закінчення ними державного вищого закладу освіти. До складу цієї комісії входять: ректор закладу освіти - голова комісії, проректори, декани, завідуючі кафедр. Представники студентського самоврядування та студентські профспілки, відповідальні працівники Міністерства охорони здоров'я України та установ, що є державними замовниками, які мають повноваження вирішувати усі питання, що виникають під час визначення місця працевлаштування випускників.

Також суд першої інстанції протиправно не задовольнив його клопотання про залучення у даній справі співвідповідачів Міністерство освіти і науки України і Міністерство охорони здоров'я України, а також і замовника - Департамент охорони здоров'я Черкаської обласної державної адміністрації. Безпідставна відмова щодо задоволення клопотання призвела до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав доказів поважності причин неявки в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 24 липня 2008 року між Ужгородським національним університетом (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладений договір про платне навчання, відповідно до якого Виконавець зобов'язався за рахунок коштів Замовника здійснити навчання (надати освітню послугу) за напрямком підготовки ,,Медицина. Лікувальна справа". Строк дії договору встановлювався з 01 вересня 2008 року до 30 червня 2014 року (а.с. 12).

Відповідно витягу з наказу № 297/01-05 від 18 серпня 2008 року позивача з 01 вересня 2008 року було зараховано студентом першого курсу медичного факультету денної форми навчання за напрямком лікувальна справа (а.с. 98).

18 листопада 2010 року наказом Ужгородського Національного Університету з питань оплати за навчання студентів-контрактників за № 1739/01-07 на підставі рапорту декана факультету за рахунок вакантних місць державного замовлення звільнено від оплати за навчання у 2010-2011 навчальному році ряд студентів контрактників, серед яких був і ОСОБА_1 (а.с. 91).

14 грудня 2011 року Ужгородським Національним Університетом було видано наказ з питань оплати за навчання №1766/01-07, відповідно до якого за рахунок вакантних місць державного замовлення звільнено від оплати за навчання у 2011-2012 навчальному році ряд студентів контрактників серед яких був і ОСОБА_1 (а.с. 92).

27 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до декана медичного факультету із заявою, якою просив звільнити його від оплати навчання у зв'язку з важким матеріальним станом (а.с. 152).

06 листопада 2012 року на підставі рапорту декана факультету в.о. ректора ДВНЗ ,,Ужгородський національний університет" видав наказ з питань оплати за навчання за № 1614/01-07. Відповідно до цього наказу, у зв'язку з наявністю вакантних місць з листопада 2012 року переведено на навчання за кошти державного бюджету ряд студентів контрактників медичного факультету, серед яких був і ОСОБА_1 (а.с. 93).

06 березня 2014 року позивач отримав направлення на роботу за № 34, відповідно до якого ОСОБА_1 у червні 2014 року закінчив ДВНЗ ,,Ужгородський національний університет" за спеціальністю ,,лікувальна справа" та направляється у розпорядження Департаменту ОЗ Черкаської ОДА, Жашківської ЦРЛ, Тетерівської АЗПСМ для роботи на посаді лікаря загальної практики - сімейного лікаря. Дата прибуття - 01 серпня 2013 року (а.с. 33).

Під час судового розгляду справи суд встановив, що у даті прибуття, яка вказана у направленні на роботу, допущено описку, а саме: замість 2014 року помилково зазначено 2013 рік.

Не погодившись з направленням, позивач 03 липня 2014 року подав на ім'я ректора ДВНЗ ,,Ужгородський Національний Університет" заяву, в якій відмовився від проходження інтернатури за призначенням згідно Наказу МОЗ України № 367 від 25 грудня1997 р. ,,Про затвердження порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням" та просив дозволу на відшкодування коштів, що були витрачені державним бюджетом на його навчання. Також просив видати йому довідку про надання можливості самостійно працевлаштуватися (а.с. 14).

04 серпня 2014 року позивачу була надана відповідь за № 2139/01-27 про те, що Ужгородський національний університет листом від 04 серпня 2014 року 2138/01-27 (а.с. 40-41) звернувся до Міністерства освіти і науки України з проханням надати роз'яснення щодо порядку відшкодування коштів за період навчання в університеті (за отриману освітню послугу за рахунок держави). При цьому в листі зазначено, що позивач буде додатково повідомлений про вирішення порушеного в заяві питання (а.с. 15).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підпадає під критерії при наявності яких видається довідка про надання можливості самостійного працевлаштування.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, спірні правовідносини врегульовані Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (далі - Порядок № 992) та Порядком працевлаштування випускників державних вищих (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 367 від 25 грудня 1997 року (далі - Порядок № 367).

Порядок № 992 ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1 (пункт 4).

Розірвання випускником угоди, передбаченої пунктом 4 цього Порядку, допускається з таких поважних причин: 1) встановлення інвалідності 1 або 2 групи, внаслідок чого випускник не може виїхати на роботу за призначенням; 2) встановлення інвалідності 1 або 2 групи у дружини (чоловіка) випускника, одного з батьків (або осіб, які їх замінюють) випускника; 3) якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років, або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; 4) проходження чоловіком (дружиною) служби за контрактом у Збройних Силах, Держприкордонслужбі, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Національній гвардії, Держспецтрансслужбі, Держспецзв'язку, на посадах рядового і начальницького складу у правоохоронних органах, органах і підрозділах цивільного захисту, поза місцем розташування замовника;

5) вступу до вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації для випускників вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації (пункт 9).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 367 розірвати угоду, передбачену пунктом 5 цього Положення, випускник має право з таких причин: - встановлення інвалідності I або II групи, внаслідок чого випускник не може стати до роботи за місцем призначення; - встановлення інвалідності I або II групи у дружини (чоловіка) випускника, у одного з батьків (або осіб, які замінюють батьків) випускника; - якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; - у разі проходження чоловіком (дружиною) військової служби (крім строкової), в тому числі за контрактом, на посадах рядового, сержантського й старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів у Збройних Силах, Національній гвардії, Прикордонних військах, Службі безпеки, а також інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, та служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника; - у разі вступу випускників вищих закладів освіти I - II рівнів акредитації до вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації.

У цих випадках за рішенням комісії з працевлаштування випускників видається довідка про надання можливості самостійного працевлаштування (додаток 4).

Згідно з пунктом 21 Порядку № 367 випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, оскільки у позивача відсутні підстави, передбачені пунктами 9 Порядку № 992 та Порядку № 367 для розірвання угоди та отримання довідка про надання можливості самостійного працевлаштування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку щодо відсутності у відповідача законодавчо передбачених підстав щодо розірвання угоди з позивачем та надання довідки про можливість самостійного працевлаштування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності ознак протиправної бездіяльності відповідача, порушення прав, свобод та інтересів позивача саме відповідачем.

Не залучення судом до участі в справі в якості співвідповідачів Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України, Департаменту охорони здоров'я Черкаської обласної державної адміністрації не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає що у суду не було необхідності залучати в якості співвідповідачів вказаних органів державної влади, оскільки остаточні позивні вимоги позивача не містять до них жодних вимог.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі № 807/2872/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 19 жовтня 2015 року.