Справа № 2-а/1970/844/12
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/844/12

20 березня 2012 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючої судді Данилевич Н.А.

суддів: Мандзія О.П.

ОСОБА_1

при секретарі Стасюк А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Верховної Ради України про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Верховної Ради України (далі-відповідач) про зобовязання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що позивач 02 лютого 2012 року подав інформаційний запит до ОСОБА_3 Верховної Ради України, в якому просив надіслати на його адресу копії докладних письмових звітів Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього за 1995 2006 роки, також просив направити його запит належному розпоряднику у випадку, якщо ОСОБА_4 Верховної Ради України не є розпорядником даної інформації. ОСОБА_3 Верховної Ради України № 18/10-48 від 27.02.2012 позивача було повідомлено про те, що докладні письмові звіти Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради за вказані роки і про їх відповідність затвердженим кошторисом витрат чи відхилення від нього у Центральному державному історичному архіві вищих органів влади та управління України не виявлені.

На думку позивача дії відповідача є незаконними, оскільки має місце умисне приховання від нього запитуваної інформації, чим порушуються його права та свободи Позивач вважає, що якщо докладні письмові звіти Голови Верховної Ради України не виявлені, то це не означає, що їх не існувало. Зі змісту тексту листа не вбачається, що Голови Верховної Ради України не робили докладних письмових звітів за період з 1995 по 2006 рр. включно. Також, як вбачається з відповідей ОСОБА_3 Верховної ради України запит позивача не було передано за належністю органу, де знаходяться дані докладні письмові звіти.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати незаконними дії ОСОБА_3 Верховної Ради України у формі приховання від позивача інформації, а саме, копій докладних письмових звітів Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього за 1995 2006 роки, а також порушення норми частини 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у формі не передачі запиту за належністю органу, де знаходяться дані докладні письмові звіти. ОСОБА_4 Верховної Ради України надати позивачу запитувану інформації або передати запит за належністю органу, де знаходяться дані звіти. В разі якщо детальні письмові звіти не виявлені по причині того, що Голова Верховної Ради України не робив такі докладні письмові звіти, та зобов'язати ОСОБА_4 Верховної Ради України надати офіційного листа про те, що запитуваної інформації немає по причині того, що Голова Верховної Ради України не робив докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього по роках, починаючи з 1996 року по 2006 р. включно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши письмове заперечення в якому позов не визнають, вважають позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, вказавши, що звіт Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього носить суто церемоніальний характер і не зберігається ОСОБА_3 Верховної Ради України, тому не існує підстав і терміну зберігання такого документу.

Крім того, відповідач у своєму запереченні просив справу розглядати без участі представника ОСОБА_3 Верховної Ради України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.02.2012 року на адресу ОСОБА_3 Верховної Ради України надійшов інформаційний запит позивача № ВСВ-1961-09-28 2012-1145/100/1 від 02.02.2012 з проханням надати йому :

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 1995 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 1996 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 1997 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 1998 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 1999 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2000 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2001 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2002 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2003 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2004 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2005 рік;

- копію докладного письмового звіту Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради та про їх відповідність затвердженому кошторису витрат Верховної Ради чи відхилення від нього, за 2006 рік.

В разі якщо ОСОБА_4 Верховної Ради України не є розпорядником даної інформації, позивач просив направити запит належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це позивача, як запитувача (а.с.9,10).

За результатами розгляду, позивача повідомлено листом ОСОБА_3 Верховної Ради України № 18/10-37 від 14.02.2012 про те, що докладних письмових звітів Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради України з 1995 по 2006 роки не виявлено і надіслано запит стосовно вказаної інформації до архівної установи, через що більш детальну відповідь було надано через 20 діб, згідно ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». ОСОБА_3 Верховної Ради України № 18/10-48 від 27.02.2012, позивача було повідомлено про те, що докладні письмові звіти Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради за вказані роки і про їх відповідність затвердженим кошторисом витрат чи відхилення від нього у Центральному державному історичному архіві вищих органів влади та управління України також не виявлені(а.с.11,12).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI).

Згідно ст.1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою Закону №2939-VI є забезпечення прозорості та відкритості субєктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання відповіді на інформаційний запит.

Статтею 4 Закону №2939-VI встановлено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах:

- прозорості та відкритості діяльності субєктів владних повноважень;

- вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом;

- рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані:

1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, в номенклатурі службової документації, яка зберігається в ОСОБА_3 Верховної Ради України та передається на зберігання до архіву, документ який містить назву - «докладний письмовий звіт Голови Верховної Ради України про витрати Верховної Ради і про його відповідність затвердженим кошторисом витрат чи відхилення від нього» відсутній.

Як вказав відповідач, такий документ не відноситься до фінансово-облікових чи звітних, а сама Верховна Рада України чи ОСОБА_4 Верховної Ради України не має функції контролю чи перевірки такого документу, тому такий звіт носить суто церемоніальний характер і не зберігається ОСОБА_3 Верховної Ради України.

Крім того у Наказі № 41 від 20.07.1998 Головного Архівного Управління при Кабінеті Міністрів України «Про затвердження переліку типових документів», яким визначаються всі види документів, що створюються в управлінській діяльності та їх строк зберігання, даного документа не існує, а значить не існує підстав і терміну його зберігання.

Таким чином, відповідач, розглядаючи інформаційний запит позивача, діяв на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що а вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,6,17,71 79, 86, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Верховної Ради України про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.