Справа № 295/2552/15-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенцова Л.М.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" жовтня 2015 р. Справа № 295/2552/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "10" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними,зобов'язання здійснити перерахунок та виплату коштів, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Богунського районного суду м.Житомира з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області, в якому просила: 1) визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області у включенні до складу розрахунку її пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» інших виплат, а саме матеріальної допомоги та індексації доходів громадян; 2) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити їй дорахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 09.10.2008 року з урахуванням нарахованих та виплачених сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення в загальній сумі 7362,59 грн. як складової заробітної плати, з якої були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в розмірі 81 % - 248,49 грн. за кожен місяць. Виплатити дані нарахування як заборгованість до моменту вступу в дію рішення і в подальшому виплачувати пенсію з урахуванням недоплати, яка виникла за рахуної неврахування частини зарплати, на яку були нараховані та сплачені страхові внески. При подальших змінах в законодавстві при підвищені заробітної плати працюючого державного службовця згідно Постанов Кабінету Міністрів України проводити перерахунки та виплату пенсії із врахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку та індексацію; 3) стягнути з відповідача на її користь моральні збитки в сумі 7000,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_3 за період з 09.10.2008 року по 19.08.2014 року включно залишено без розгляду ( є чинною).

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 10 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо невключення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_3 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 січня 2015 року в розмірі 81 % заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на користь ОСОБА_3 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції в частині визнання дій відповідача неправомірними залишити без змін та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області здійснити їй перерахунок пенсії з моменту здійнення неправомірних дій, а саме з 08.10.2008 року за схемою визначеною судом першої інстанції : 81 % зарплати з врахуванням матеріальної допомоги та індексації заробітної плати; стягнути з відповідача моральних збитків 7000 гривень; судові витрати покласти на відповідача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити в позовних вимогах позивачу. Вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційних скарг, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та його представника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 09 жовтня 2008 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 81 % від суми заробітної плати.

Встановлено, що позивачка 23 грудня 2014 року зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області із заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та індексації доходів громадян до якої додала довідку № 11084109 від 17.12.2014 року.

Листами від 05.01.2015 № 740/Т-02 та від 02.02.2015 № 17/Т-02 позивачці роз'яснено, що врахувати вказані виплати для перерахунку розміру пенсії немає підстав.

Позивачка, вважаючи дії відповідача по відмові в перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги та індексації протиправними, звернулася до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що відмова у проведенні перерахунку не ґрунтується на вимогах чинного пенсійного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 1 Закону).

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, висновки Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області про те, що матеріальна допомога на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: відповідачем перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону №1788.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі №21-430а11 та від 03.06.2014 року.

Індексація заробітної плати згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №708/0/4-143 є складовою частиною заробітної плати є додатковою заробітною платою.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України заробітна пата підлягає індексації у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивачки в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області зробити перерахунок та виплачувати їй пенсію з урахуванням індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до Закону України "Про державну службу" є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов також до вірного висновку про проведення ОСОБА_3 зазначеного перерахунку з 01 січня 2015 року.

Відповідно до статей 83, 84, 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статей 43, 44, 45, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім окремих випадків, передбачених згаданими Законами.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Встановлено, що із заявою про проведення перерахунку ОСОБА_3 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області 23 грудня 2014 року, а тому висновок суду першої інстанції про перерахунок пенсії з 01 січня 2015 року відповідає вимогам законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для проведення перерахунку та виплати ОСОБА_3 пенсії державного службовця з урахуванням фактично отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації доходів громадян.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області на користь позивачки 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб є встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає у немайнових втратах для особи, а саме: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Понесення особою моральної шкоди повинно бути підтверджене відповідними належними доказами.

Таких доказів позивач суду не надала та не довела факту заподіяння їй діями відповідача моральної шкоди.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені обставини та ухвалив рішення в цій частині без дотримання вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - частковому скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

В решті постанова суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "10" вересня 2015 р. в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10028

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

- ,