Справа № 2а-141/10
Суддя: Хомченко С. І.
Дата ухвалення: 2010-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2010 року

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючого Хомченко С.І.

при секретарі Назаренко А.В.

за участю позивача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Марганці про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Ді тям війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправною відмову у виплаті щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни» та зобов'язання вчинити певні дії, вказуючи, що вона народилася в 1938 році та г дитиною війни відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ст. 6 цього Закону їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2009 роках така допомога їй не виплачувалася.

Верховна Рада України своїм Законом «Про Державний Бюджет України на 2006 рік» та «Про Державний бюджет України на 2007 рік» призупинила ст. 6 ЗУ «Про соціальних захист дітей війни». Конституційний суд України рішенням від 09.07.2007 року визнав неконституційним положення ЗУ «Про Державний Бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальних захист дітей війни».

Невиплата соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 ЗУ«Про соціальних захисі дітей війни» є протиправною. Розмір соціальної допомоги відповідно ЗУ«1Іро соціальних захист дітей війни» становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 477 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 жовтня - 482 грн. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн., відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» - 498 грн. Сума невиплаченої соціальної допомоги за 2006-2009 роки становить 5094,5 грн.

Про факт порушення її прав їй стало відомо з засобів масової інформації в жовтні 2009 року, коли на свою заяву отримала від відповідача відмову у перерахунку пенсії.

Просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати відмову у перерахуванні пенсії неправомірною, стягнути з відповідача недоплачену їй соціальну державну допомогу за період з січня 2006 року по грудень 2009 року в сумі 5094,5 грн. та зобов»язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець нарахувати їй як дитині щомісячну державну

допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надалі при нарахуванні пенсії.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки УПФУ в м. Марганці діяло в межах повноважень, наданих йому законами України і підзаконними нормативними правовими актами. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться з державного бюджету України, який затверджує Верховна рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Крім того, ч. З ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, тому зазначений мінімальний розмір пенсії за віком для перерахунків чи підвищення пенсії. Також просить застосувати термін позовної давності відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають за таких підстав.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про захист дітей війни», дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової Війни було менше 18 років.

Відповідно до паспорта громадянина України, ОСОБА_1 народилася 6 липня 1938 року.

Згідно посвідчення № 118722 від 10.08.1993 року, виданого Марганецьким управлінням праці та соціального захисту населення, позивач є дитиною війни.

УГІФУ в м. Марганці не заперечує того факту, що позивач є дитиною війни у розумінні ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції закону від 18.11.2004 року № 2195-ІУ, набрав чинності 01.01.2006 року) і не може бути поставлений у залежність від бюджетних асигнувань.

Щодо вимог позивача відносно зобовязання нарахувати йому щомісячну соціальну державну допомогу з першого січня 2006 року суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. ПО Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Оскільки КМУ в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивача стосовно 2006 року задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо 2007 року суд виходить з наступного.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст.

6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007(справа про соціальні гарантії громадян) визнано таким, що не відповідають Конституції України положення, зокрема, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», у зв'язку з чим втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним судом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Тому позивач мас право па перерахунок за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком на наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі п. 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями ПФУ за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління пенсійного фонду України в м. марганець Дніпропетровської області. Враховуючи вищевикладене Управління ПФУ України в м. марганці Дніпропетровської області є належним відповідачем по даній справі.

Щодо вимог позивача відносно зобовязання нарахувати йому щомісячну соціальну державну допомогу відповідно до закону України «Про соціальний захист дітей війни» надалі при нарахуванні пенсії з першого січня 2008 року та по грудень 2009 року, судом встановлено наступне. Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ в статтю 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» було внесено зміни, якими змінено розмір підвищення та встановлено, що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, і становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що невиплачена позивачу державна соціальна допомога, як дитині війни підлягає стягненню, враховуючи те, що право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої законом України «Про соціальний захист дітей війни», не залежить від розміру доходів одержувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. З цих підстав відмовам У11ФУ у здійсненні перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

Таким чином, суд вважає, що позивач мала право на виплату недоплаченої! пенсії як дитині війни за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року таз 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Оскільки в 2009 році не визначено порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивача стосовно 2009 року задоволенню не підлягає.

Позивач просить поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки про звернення дітей війни до суду з даного питання їй стало відомо у жовтні 2009 року після отримання відповіді управління ПФУ в м. Марганці на її заяву про перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що підстав для задоволення клопотання про поновлення строку позовної давності в даному випадку не вбачається.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Представник відповідача наполягає на застосуванні строку позовної давності.

Тому суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з причини пропущення строку звернення до адміністративного суду, незнання закону не можна визнати поважною причиною. Закони і рішення Конституційного Суду України друкуються в засобах масової інформації, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. З,

6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 6-14, 71,99, 100,159-163, 167, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Марганці про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій Управління пенсійного фонду України в м. Марганці неправомірними та стягнення на її користь як дитині війни недоплаченої щомісячної соціальної допомоги за 2006-2009 роки в сумі 5094,5 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається до адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарженням.