Справа № 753/21844/14-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ К/800/26267/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І., Приходько І.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року

у справі № 753/21844/14-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач, ФО-П ОСОБА_4)

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві)

про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

ФО-П ОСОБА_4 звернулась у грудні 2014 року до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 24.11.2014 року серії АА № 013438.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вважає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2014 року відповідачем було складено акт фактичної перевірки № 8941/26-51-17-01/НОМЕР_1 дотримання СГД-ФО ОСОБА_4 законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), яким зафіксовано встановлені перевіркою порушення позивачем вимог: п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме встановлено ненарахування, неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з 16.10.2013 року по 31.10.2014 року на суму 17 453,56 гривень; пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, а саме встановлено ненарахуванням, неутриманням та неперерахування військового збору за період з серпня по жовтень у сумі 183,97 гривні; п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 7, ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» через неутримання та не перерахування ЄСВ за період з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року на загальну суму 48 253,35 гривні.

На підставі вказаного акту відповідачем складено протокол від 14.11.2014 року серії АА № 190935 № 63/26-51-17-01 про адміністративне правопорушення, згідно якого головним державним ревізором-інспектором Толочко О.В. при перевірці СГД-ФО ОСОБА_4 встановлено неутримання, неперахування та неперахування єдиного соціального внеску за період з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року в сумі 48 253,35 гривні та неподання звітів сум нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, чим порушено ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), підписаний свідками головним державним інспектором ДПІ - Кіяниця С.В. та начальником відділу - Боровик Т.В., однак позивачем не підписаний.

В подальшому в.о. начальника ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві винесено постанову від 24.11.2014 року серія АА № 013438 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, оскільки під час розгляду справи достовірно встановлено перебування в трудових відносинах з позивачем семи осіб, а саме: гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_10, гр. ОСОБА_11, гр. ОСОБА_12, гр. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 без належного оформлення згідно чинного законодавства в період з жовтня 2013 по жовтень 2014 року.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судами, факт порушення позивачем законодавства підтверджується лише наявним у матеріалах справи актом перевірки та протоколом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що протокол про адміністративне правопорушення не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, акт про відмову від підписання в матеріалах справи відсутній, як і відсутні належні та допустимі докази, зокрема, пояснення осіб, на які посилається відповідач в акті, щодо перебування в трудових відносинах з позивачем наступних осіб: гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_10, гр. ОСОБА_11, гр. ОСОБА_12, гр. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 без належного оформлення згідно чинного законодавства в період з жовтня 2013 по жовтень 2014 року та отримання ними заробітної плати, які на думку суду першої інстанції достовірно встановлені.

Так, при дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без з'ясування обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність та з'ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, без встановлення її вини.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності та протиправності оскаржуваної постанови про притягнення ФО-П ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, оскільки наявними у матеріалах справи доказами, підтверджується лише факт перебування у трудових відносинах з позивачем двох осіб: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на підставі трудового договору від 17.10.2014 року та сплату позивачем у встановленому законом порядку ЄСВ, що підтверджується й актом перевірки відповідача.

При вирішенні спору судом першої інстанції зазначене не було враховане.

Отже, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та не правильного вирішення справи, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції правомірно та обґрунтовано скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві - відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року у справі № 753/21844/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис (підпис) І.О. Бухтіярова
Судді: підпис (підпис) М.І. Костенко
Помічник судді підпис (підпис) І.В. Приходько