Справа № 1718/2-а-950/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Товстика І.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2012 р. Справа № 1718/2-а-950/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сарненського районного суду від "07" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

4 квітня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов"язаня здійснити нарахування і виплату допомоги в зв"язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва , виплату якої передбачено ст.37Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1.10.2010 року по 30 березня 2011 року і в подальшому з 31.03.2011 року.

Постановою Сарненського районного суду від 7 липня 201 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову суду і задовольнити позов

Представники сторін в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних статей, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонеркою, потерпіла від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується копією паспорта,копією посвідчення (а.с.2-5).

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна допомога у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі щомісячної допомоги, тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п.4 " Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов"язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затвердженого постановою КМ України №936 від 20.09.2005 року, виплата щомісячної грошової допомоги-громадянам, які проживають на території зон радіоактивного забруднення, у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства , відповідно до ч.1 ст.37 Закону, проводиться управліннями праці і соціального захисту населення районних держадміністрацій.

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів управління праці і соціального захисту населення, а отже відповідач по справі є належним.

Із довідки управління праці і соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації №14-33-21.2/2628 від 28.02.2011 року вбачається, що позивачка ОСОБА_5 (призвище, ім"я по батькові відповідає паспортним даним на російській мові) протягом серпня 2010 року січня 2011 року отримувала щомісячну грошову допомогу у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування в розмірі 2,10 грн. ( а .с.3-7).

Крім того сам відповідач не заперечує ту обставину , що саме позивачці виплачувалась вказана допомога, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що позивачка має право на отримання допомоги відповідно до ст.37 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як таку допомогу вона отримала і вказаний факт не заперечується відповідачем та ним не оспорений.

Відповідач вважає лише ,що допомога позивачці виплачується згідно чинного законоджавства.

В той час колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги щодо зобов"язання відповідача проводити нарахування і виплату допомоги на майбутнє без обмеження будь-якими строками задоволенню не підлягають так , як такі виплати є щомісячними і виплачуються особі в залежності від її статусу потерпілого та місця проживання і є одним із видів соціальних виплат громадянам, які проживають на забруднених територіях. В разі коли потерпілий змінить місце проживання із території забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС на чисту територію, то відповідно він втратить право на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.37 Закону №796, так як вказана доплата нараховується та виплачується лише громадянам , які проживають на забруднених територіях і не може бути призначена на майбутнє.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в цій частині скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст.195,197, 202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду від 7липня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову.

Зобов"язати ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області провести ОСОБА_3 донарахування та виплатити за період з 01.10.2010 року по 31.03.2011 рік допомоги в зв"язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва , виплату якої передбачено ст.37Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40% мінімальної заробітної плати з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул. Центральна 24,с. Одринки,Сарненський район, Рівненська область,34500

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації Рівненської області вул. Демократична, 46,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34502