Справа № 738/1019/15-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1019/15-а
№ провадження 2-а/738/22/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарі Минець П.Д.

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області в режимі відеоконференції з Полтавським слідчим ізолятором (УВП № 23) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Державна пенітенціарна служба України в Чернігівській області, про визнання дій відповідачів щодо можливості отримати належну медичну допомогу незаконними,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року засуджений ОСОБА_1 заявив в суді позов доначальника Менської виправної колонії № 91 ОСОБА_2 та начальника медичної частини ОСОБА_3 , третя особа Державна пенітенціарна служба України в Чернігівській області, про визнання дій відповідачів щодо можливості отримати належну медичну допомогу незаконними .

Мотивував позивач свої вимоги тим , що він відбуває покарання за скоєний злочин в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області . В звязку з тим , що у засудженого є певні захворювання , повязані з серцево-судинною системою , він повинен постійно приймати ліки , але протягом 3-х років засуджений був позбавлений можливості їх отримувати , так як відповідачі йому відмовляли в цьому . Поведінка відповідачів змусила позивача самотужки , за допомогою родичів придбавати ліки , направляти їх до установи відбування покарання , а позивачеві користуватися ними . Така ситуація змусила позивача звернутись до суду за захистом своїх інтересів з посиланням на порушення прав на отримання медичної допомоги в умовах відбування покарання у вигляді позбавлення волі .

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві . Крім того він наголосив на тому , що його родичі постійно направляли йому посилки до Менської МВК № 91 , де він відбуває покарання , а позивач отримуючи ліки , приймав їх . Перелік ліків отримував з порад знайомих лікарів , які отримував з телефонних розмов . Ліки були різної спрямованості , не тільки для застосування від хвороб , повязаних з захворюваннями серцево-судинної системи .

Позивач в судовому засіданні не зміг пояснити чому саме такий перелік медикаментів , які зазначені в товарних чеках та чеках на придбання ліків він приймав . Крім того позивач не зміг пояснити чому родичі , які придбавали медикаменти і не є пенсіонерами , але відповідно до чеків на придбання ліків отримували знижки як для пенсіонера .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав , що позивач ОСОБА_1 мав можливість отримувати медичну допомогу в Менській виправній колонії № 91 , за період перебування в установі з 21.08.2012 року , засуджений неодноразово направлявся на стаціонарне лікування , зокрема до багатопрофільної лікарні при Темнівській виправній колонії № 100 у Харківської області ( 2012 рік та 2013 роки ) , стаціонарне лікування в медичній частині установи ( 2014 рік ) . В 2014 та 2015 роках позивач відмовився від госпіталізації до Бучанської ВК № 85 на лікування та переоформлення інвалідності . На даний період часу позивач перебуває на диспансерному обліку .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав , що позивач засуджений ОСОБА_1 в медичній частині Менської виправної колонії № 91 перебуває на профілактичному обліку , оглядається медичними працівниками . Всі його звернення до медичних працівників зафіксовані в журналах .Засуджений перебував на стаціонарних лікуваннях , йому надавалась допомога в межах медичної частини , але позивач двічі відмовлявся від етапування на стаціонарне лікування . Випадки користування на власний розсуд медичними препаратами заперечує , так як при отриманні посилки , її зміст переглядається працівниками установи і у разі виявлення медичних препаратів , вони передаються до медичної частини.

Представник третьої особи - Державна пенітенціарна служба України в Чернігівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні висловила заперечення з приводу заявлених позовних вимог . Та показала , що на виконання вимог ст.116 Кримінально-виконавчого кодексу України , ст..6 Основ законодавства України про охорону здоровя та з метою вдосконалення організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі спеціальним наказом Міністерства юстиції України та Міністерством охорони здоровя України від 15.08.2014 року за № 1348/5/572, був затверджений Порядок надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі . Наказ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767 . Відповідно до вимог КВК України та профільного Наказу № 1348/5/572 до закладів охорони здоровя Державної кримінально-виконавчої служби України входять : лікарняні заклади , амбулаторно поліклінічні заклади , медична частина установи виконання покарань , пункт охорони здоровя , аптеки . Позивач за період відбування покарання неодноразово перебував на стаціонарному лікування , отримував медичні препарати , тому на думку представника третьої особи, його вимоги є безпідставними .

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши зібрані по справі докази , суд приходить до наступного .

Згідно приписів ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України , засуджені мають право на охорону здоровя в обсязі , встановленому Основами законодавства України про охорону здоровя , за винятком обмежень , передбачених законом . Охорона здоровя забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів , а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги . Засудженому гарантується право на вільний вибір і допуск лікаря для отримання медичної допомоги , у тому числі за власні кошти .

Відповідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань , затверджених наказом МЮ України 29.12.2014 року за № 2186/5 , Зареєстрованих в МЮ України 30.12.2014 року за № 1656/26433 , посилки ( бандеролі ) з медичними препаратами передаються до медичної частини установи виконання покарань .Медичні препарати приймаються в стандартній , неушкодженій упаковці заводського виготовлення . У картці обліку побачень , видачі ( відправки ) посилок ( передач ) і бандеролей ставляться відмітка : « З медпрепаратами » і підпис медичного працівника який їх отримав . Медичні препарати , які не призначені лікарем або на час отримання не придатні до вживання , повертаються відправнику накладною платою .

Відповідачами в судовому засіданні доведено доказами , що медичні препарати позивач з посилок (бандеролей ) не отримував . Навпаки , відповідно до відомостей Журналів процедур , засуджений отримував в медичній частині Менської ВК № 91 медичні препарати , відповідно до журналу амбулаторного прийому , засуджений ОСОБА_1 неодноразово був на прийомі у медичного працівника .

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України , тягар доказування лежить на стороні відповідача . Судом було ретельно вивчено думку кожної сторони , докази , надані стороною відповідачів підтвердили , що дії відповідачів не суперечили вимогам чинного законодавства, а позивач засуджений ОСОБА_1 за необхідності отримував медичну допомогу , перебуваючи в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 6-11, 71, 158-163 та 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Державна пенітенціарна служба України в Чернігівській області, про визнання дій відповідачів щодо можливості отримати належну медичну допомогу незаконними відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова