Справа № 2а-4209/11/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/20720/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7 про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2012 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано нечинним рішення Київської міської ради №192/2767 від 17 березня 2005 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд» в частині передачі у приватну власність громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ділянок по Ѕ від 0, 0572 га.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 оскаржила їх в касаційному порядку. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення судів з мотивів порушення норм матеріального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Рішенням Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Києва від 12 червня 1947 року №247 «Про відведення земельних ділянок під житлове індивідуальне будівництво» ОСОБА_5, відведено земельну ділянку під житлове індивідуальне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 в м.Києві.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №886 від 1 червня 1954 року «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах Жовтневого району» за землекористувачами, в тому числі за ОСОБА_5 зареєстровано 833 кв.м. земельної ділянки, а 33 кв.м. надлишків залишено у тимчасове користування.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 12.11.1960 укладено договір про порядок конкретного користування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в м.Києві. Зазначеним договором встановлено, що ОСОБА_5 належить половина домоволодіння та половина присадибної земельної ділянки, а ОСОБА_8 належить половина домоволодіння і право користування половиною присадибної земельної ділянки.

На підставі Рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2007 року №993/3826 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Шевченківському районі м. Києва» ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 у Шевченківському районі площею 0,0516 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Рішенням Київської міської ради від 17 березня 2005 року №192/2767 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» ОСОБА_4 та ОСОБА_7 передано у спільну часткову власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 у Шевченківському районі площею по 1/2 кожному від 0,0572 га для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 подано заяву та Акт встановлення та погодження меж землекористування від червня 1993 року до Управління земельних ресурсів КМДА. Однак, даний Акт є підробленим та не відповідає реальним межам земельної ділянки.

Листом Головного управління земельних ресурсів КМДА від 14 квітня 2005 року позивача повідомлено, що ОСОБА_4 подано до Головного управління земельних ресурсів КМДА Акт встановлення та погодження меж землекористування. В даному Акті зазначено, що представниками УкрДІІГВІЗ в присутності представників суміжних землекористувачів, у тому числі і ОСОБА_5, виконано визначення та погодження на місцевості меж землекористування садиби №3 по вул. Шаумяна.

Факт накладення планів земельних ділянок підтверджується планом земельної ділянки, що є додатком до Акту встановлення та погодження меж землекористування від червня 1993 року та є складовою частиною документації, поданої третіми особами до Головного управління земельних ресурсів Київради.

Судами враховано, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про праву на спадщину від 5 жовтня 2006 року та зареєстровано в реєстрі за №2-3460).

Загальна площа земельної ділянки, що належала позивачу з червня 1954 р. (дата прийняття рішення про надання у користування) становить 833 кв.м. (0,0833 га) Рішення № 866 від 1 червня 1954 року (схематичний план домоволодіння та земельної ділянки від 8 липня 1954 року).

Відповідно до договору про порядок конкретного користування домоволодінням від 12 листопада 1960 року встановлено, що громадянин ОСОБА_9 має право власності на 4/5 частки від половини домоволодіння і має право користування, у тому числі присадибною ділянкою 300 кв.м., та громадянин ОСОБА_8 має право власності на 1/5 частки від половини домоволодіння і має право користування, у тому числі присадибною дільницею 78 кв.м.

Отже, зазначеним договором встановлено конкретні площі, що належать як ОСОБА_5, так і сусідам земельних ділянок, а саме: ОСОБА_5 - 481 кв.м., ОСОБА_9 - 300 кв.м., ОСОБА_8 - 78 кв.м.

Київським міським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 20 квітня 1978 року видано технічний паспорт на житловий будинок, яким визначено, що загальна частка земельної ділянки становить 481 кв.м. (стор.2 технічного паспорту).

В 1980 році відбулись зміни меж земельної ділянки за рахунок приєднання частини землі загального користування (в результаті необхідності заміни стовпа електропередачі) та необхідності збереження цього майна відбулося приєднання частини земельної ділянки загального користування.

В липні 2005 року складено і підписано Акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та 10 жовтня 2006 року Київським міським центром земельного кадастру та приватизації землі складено план земельної ділянки №88043007, де визначено, що позивач володіє та користується земельною ділянкою у розмірі 0,0516 га.

Таким чином, загальна площа земельної ділянки ОСОБА_5 становить 516 кв.м. (0,0516 га). Таким чином, позивач законно володіє земельною ділянкою у розмірі 516 (п'ятсот шістнадцять) кв.м.

Так, згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а за пунктом 2 статті 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», Київська міська рада має право визначати особливості землекористування.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до змісту цієї норми закону, право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Тобто, при розгляді заяви ОСОБА_4 Головне управління земельних ресурсів зобов'язано було дослідити всі необхідні матеріали та встановити реальні межі земельної ділянки. Проте, вказані дії Управлінням вчинені не були.

Крім цього, згідно пункту 6 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 14 березня 2002 року № 313/1747, відповідно до вимог якого громадяни України, зацікавлені у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні, подають заяви до Київської міської ради через Головне управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

У разі, якщо на земельній ділянці розташовані будівлі і споруди, що перебувають у спільній власності кількох громадян України, заяви подають всі співвласники будівель і споруд.

Пунктом 6.2 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами м. Києва визначено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право громадянина на користування земельною ділянкою; викопіювання з матеріалів інвентаризації земельної ділянки; документи про право власності на будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці (нотаріально посвідчені копії); технічний паспорт на домоволодіння, виданий Бюро технічної інвентаризації; ксерокопія паспорта громадянина України.

Згідно пункту 6.3 зазначеного Порядку, Управління земельних ресурсів розглядає подані матеріали і готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки. Підготовлений проект рішення подається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування та землекористування. Комісія опрацьовує поданий проект рішення та виносить його на пленарне засідання Київської міської ради для прийняття рішення.

Пунктом 6.4 Порядку встановлено, що після прийняття рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність здійснюється перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) та виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю.

Відповідно до пункту 6.5 Порядку, Управління земельних ресурсів після виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю, проводить його державну реєстрацію.

Однак, відповідачем в порушення пункту 6 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами м. Києва не взято до уваги документи щодо право власності на будівлі і споруди, розташовані на спірній частині земельній, а також не взято до уваги інвентаризаційні документи зазначеної земельної ділянки.

При цьому, постановою Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25 травня 2005 року про відмову в порушенні кримінальної справи зазначено, що при проведенні дізнання були допитано ОСОБА_7, ОСОБА_4., ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є сусідами земельної ділянки, проте жодним з них не підписано вищезазначений Акт.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками судів, що рішення Київської міської ради від 17 березня 2005 року № 192/2767 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд» прийнято з порушенням встановленого законом порядку.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: