Справа № 815/2762/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2762/15

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко Костянтина Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеської обласної дирекції ПАТ «Міський комерційний банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_10, про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року ОСОБА_6 (надалі - позивач) звернулась з позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко Костянтина Володимировича (надалі - відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (наділі - відповідач-2 або Фонд), в якому, з урахуванням поданих уточнень від 29.05.2015р., заявила наступні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду та відповідача-1 щодо не включення позивача у перелік вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача-1 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів;

- зобов'язати Фонд включити позивача в Реєстр вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Міський комерційний банк» (надалі - Банк) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що вкладник Банку - ОСОБА_10 на підставі нотаріального посвідченого договору дарування від 02.09.2014 року подарував позивачу частку його вкладу в розмірі 200000,00 грн., який був розміщений у Банку згідно договору банківського вкладу. Звернення позивача до Банку із заявою про відкриття банківського рахунку та переоформлення права власності на частку вкладу ОСОБА_10 згідно договору дарування від 02.09.2014 року залишилось без задоволення, а після визнання Банку неплатоспроможним та запровадження в Банку тимчасової адміністрації позивач не була включена відповідачами до Реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в банку за рахунок коштів Фонду. Позивач вважає, що відповідачі неправомірно не включили позивача до Реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в банку за рахунок коштів Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач в особі представника ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи полягають в наступному.

10.09.2013 року між Банком та ОСОБА_10 було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/12/131125 (надалі - Договір вкладу №1) (а.с.20-22) на суму 10000,00 доларів США строком на 334 (триста тридцять чотири) дні з процентною ставкою у розмірі 9,9 % річних з можливістю збільшення суми депозиту.

10.09.2013 року ОСОБА_10 вніс 10000,00 (десять тисяч) доларів США на строковий депозитний рахунок НОМЕР_1 по Договору вкладу №1, що підтверджується квитанцією №4311 від 10.09.2013 року.

25.09.2013 року ОСОБА_10 додатково вніс на строковий депозитний рахунок НОМЕР_1 по Договору вкладу №1 90000,00 (дев'яносто тисяч) доларів СІША для поповнення депозиту, що підтверджується квитанцією №4886 від 25.09.2013 року.

01.07.2014 року між Банком та ОСОБА_10 було укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/12/197000 (надалі - Договір вкладу №2), за яким Банк відкрив для ОСОБА_10 депозитний рахунок НОМЕР_1.

08.08.2014 року Банком та ОСОБА_10 було укладено додаткову угоду №1 до Договору вкладу №1, згідно якої сторони домовились викласти п.1.3 ч.2 Договору вкладу №1 в наступній редакції: « 1.3 В день закінчення строку дії Договору, Вклад повертається Вкладнику шляхом перерахування суми Вкладу на депозитний рахунок Вкладника НОМЕР_2 відкритий в ПАТ «Міський комерційний банк» код банку 339339»; викласти п.1.7 ч.2 Договору вкладу №1 в наступній редакції: «1.7 Повернення Вкладу та нарахованих проценті здійснюється Банком шляхом безготівкового перерахування на власний рахунок Вкладника по зазначеній в п.1.3 ст.№1 Частини №2 цього договору».

Відповідно до п.1.1 ч.2 Договору вкладу №1 строк дії цього договору закінчився 10.08.2014 року.

Сума вкладу ОСОБА_10, внесена на його рахунок НОМЕР_1 за Договором вкладу №1 у розмірі 100000,00 доларів США, у повному розмірі була перерахована 11.08.2014 року на рахунок ОСОБА_10 НОМЕР_2, відкритий у Банку за Договором вкладу №2, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 11.08.2014 року (а.с.29).

02.09.2014 року ОСОБА_10 уклав договір дарування грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М. за реєстровим №2424 (а.с.30). За цим договором ОСОБА_10 подарував позивачу частку вкладу зі свого депозитного рахунку НОМЕР_2, відкритому у Банку за Договором вкладу №2, у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) гривень, що згідно офіційного курсу НБУ на дату укладення договору складає 15374 (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят чотири) долари США 38 центів.

Як зазначено у позовній заяві, в заяві про уточнення позовних вимог (а.с.40) та в письмових пояснення позивача (а.с.144), після укладення зазначеного договору дарування позивач звернулась до Банку із заявою про відкриття банківського рахунку та переоформлення права власності на частку вкладу, яка була їй подарована ОСОБА_10, надавши копію Договору дарування від 02.09.2014 року, однак Банком така заява не буда задоволена, і вклад на позивача переоформлено не було, що на думку позивача порушує її права власності.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, до матеріалів справи не додано жодного належного доказу на підтвердження факту звернення позивача та/або ОСОБА_10 із заявою про переоформлення частини вкладу ОСОБА_10 у розмірі 200000,00 грн. на ім'я позивача.

В подальшому 20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №124, згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцева А.В..

29.11.2014 року позивачем було направлено до Фонду, Уповноваженій особі ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцеву А.В., Голові НБУ заяву з проханням включити позивача до списку вкладників для отримання грошових коштів, що формується Фондом, на підставі укладеного 02.09.2014 року Договору дарування.

У відповіді НБУ №22-310/74229 від 11.12.2014 року зазначено, що відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача направлено для розгляду Директорові-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних.

Листом №21-036/17960/14 від 30.12.2014 року про результати розгляду заяви, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що розглянув заяву від 29.11.2014 року, що надійшла від НБУ і зареєстрована Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 19.12.2014 року вх.№К-14874/1/14 та повідомляє, що відповідь з зазначеного питання була надана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб листом від 22.12.2014 року за вих.№21-036- 16987/14.

Постановою Правління НБУ від 19.03.2015 року №187 була відкликана банківська ліцензія та ліквідовано ПАТ «Міський комерційний банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка К.В. строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

На час розгляду даної справи Банком не було переоформлено на ім'я позивача частину подарованого їй ОСОБА_10 вкладу на суму 200000,00 грн., дана сума також не була виплачена банком позивачу, і позивач не була включена до Реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок коштів Фонду.

Саме з цими обставинами позивач пов'язує порушення її прав.

Рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтував тим, що Постановою Правління Національного банку України №387/БТ від 26.06.2014 року було зупинено для ПАТ «Міський комерційний банк» здійснення операції щодо відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Міський комерційний банк», а оскільки Договір дарування частини вкладу між ОСОБА_10 та позивачем був укладений 02.09.2014 року, тобто після прийняття Постанови Правління Національного банку України №387/БТ від 26.06.2014 року, то відкриття рахунку на ім'я позивача та зарахування на нього коштів по договору дарування було неможливим. З цих підстав суд першої інстанції визнав правомірним невключення позивача до реєстру вкладників Банку.

Оцінивши наведені судом першої інстанції підстави для відмови у позові, колегія суддів з ними погодитися не може, але вважає, що суд першої інстанції прийняв вірне за суттю рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на Постанову Правління Національного банку України №387/БТ від 26.06.2014 року, оскільки даного документу не було залучено до матеріалів справи і факту існування такого документу в переліку підзаконних нормативних актів не встановлено судом апеляційної інстанції згідно з офіційних джерел, зокрема з офіційного сайту НБУ та Верховної Ради України в мережі Інтернет.

В той же час колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки у позивача не виникло правових підстав бути включеною до Реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень.

Статтею 2 цього Закону визначені терміни:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За змістом цих законодавчих положень для виникнення у фізичної особи права отримати за рахунок коштів Фонду відшкодування свого вкладу необхідно набуття такою особою статусу вкладника банку та наявність самого вкладу.

Позивач стверджує, що з моменту укладання Договору дарування від 02.09.2014 року вона набула права вкладника Банку, оскільки подаровані їй грошові кошти знаходяться на рахунку НОМЕР_2 у Банку.

З такими твердженнями позивача колегія суддів погодитися не може, оскільки як Закон №4452, так і положення Цивільного кодексу України, які врегульовують правовідносини стосовно банківського вкладу та банківського рахунку (ст.ст.1058-1076), пов'язують виникнення правовідносин між фізичною особою та банком щодо банківського вкладу чи банківського рахунку виключно з укладанням відповідного договору між банком та фізичною особою.

Реалізація власником грошових коштів, які були передані банку за договором банківського вкладу (депозиту), свого права на розпорядження цими коштами шляхом їх дарування іншій фізичній особі, не робить таку фізичну особу автоматично вкладником цього банку без укладання банком з нею відповідного договору.

Отже, оскільки позивачем не було укладено з Банком договору банківського вкладу чи банківського рахунку, позивач не набула статусу вкладника Банку, а відтак позивач не набула права на отримання відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок коштів Фонду.

Також колегія суддів зазначає, що розпорядження вкладником належними йому грошима, які були передані банку за договором банківського вкладу (депозиту), також повинно відбуватися із дотримання вимог такого договору.

Так, відповідно до положень ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.1 ст.1066 та ч.3 ст.1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Аналогічні положення щодо правових підстав здійснення банком операцій з грошовими коштами на рахунках вкладників містяться також і в Законах України «Про банки та банківську діяльність» та «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Отже, з урахуванням положень ст.1060 ЦК України ОСОБА_10 мав право розпорядитися всією сумою вкладу або її частиною у будь-який момент до завершення дії Договору вкладу №2, здійснивши банку відповідне розпорядження на виплату чи перерахування відповідної суми, шляхом оформлення відповідних платіжних документів.

Як передбачено п.1.4 ст.1 ч.1 та п.5.1.3 ст.5 ч.2 Договору вкладу №2 ОСОБА_10 зобов'язаний письмово повідомити Банк про свій намір отримати вклад або його частину за три банківських дні до пропонованої дати отримання вкладу або частини вкладу.

Однак, як вже було зазначено вище, факту звернення ОСОБА_10 до банку з відповідним розпорядженням належними йому коштами в сумі 200000,00 грн., що знаходились на його депозитному рахунку НОМЕР_2, судом не встановлено.

Недоведення факту дотримання ОСОБА_10 вимог законодавства та Договору вкладу №2 щодо розпорядження частиною належного йому вкладу шляхом оформлення відповідних платіжних документів, свідчить про відсутність у Банку правових підстав здійснювати операції по депозитному рахунку ОСОБА_10 НОМЕР_2 стосовно виплати чи перерахування грошових коштів з цього рахунку на користь позивача.

Лише сам факт укладання Договору дарування від 02.09.2014 року і надання цього Договору Банку не викликає у Банку обов'язку виплати чи перерахувати грошові кошти з депозитного рахунку ОСОБА_10 на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв вірне за суттю рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, але з помилковим застосуванням норм права, що згідно ст.201 КАС України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції в частини підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.2 ст.198, ст.201, ч.2 ст.205, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - змінити в частині підстав для відмови у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський