Справа № 808/4067/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Справа № 808/4067/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області

до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача РВ-015 від 07.05.2015, РВ-015 від 07.05.2015, РВ-015 від 07.05.2015 про відмову позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру;

- зобовязати відповідача вчинити дії щодо державної реєстрації земельних ділянок комунальної власності Кирилівської селищної ради площею 2,081 Га, площею 1,901 Га та площею 1,7584 Га, які розташовані в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області та мають кадастрові номери: :01:003:0145, :01:003:0440, :10:001:0061.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно відмовлено в державній реєстрації земельних ділянок площею 2,081 га, площею 1,901 га та площею 1,7584 га, оскільки позивачем надано всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зазначає, що посилання відповідача на невідповідність рішення Кирилівської селищної ради від 28.04.2005 №101 вимогам чинного законодавства є необґрунтованим, оскільки зазначене рішення є чинним. Також, необґрунтованим є твердження відповідача, що планувалась зміна категорії земель житлової та громадської забудови на землі рекреаційного призначення, оскільки згідно матеріалів технічної документації спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель рекреаційного призначення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.10.2015 проти позову заперечив та зазначив про обґрунтованість відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки подані позивачем документи не відповідали вимогам чинного законодавства. Також, представник відповідача зазначив, що на момент розгляду справи в суді відповідач не здійснює діяльність по внесенню відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки такі функції були передані державним реєстраторам Держгеокадастру. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач або його представник в судове засідання не прибули, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 квітня 2015 року Кирилівська селищна рада звернулася до відділу Держземагентства у Якимівському районі Запорізької області з заявами про реєстрацію земельних ділянок площею 2,081 га (реєстраційний номер заяви ЗВ-015), площею 1,1901 га (реєстраційний номер заяви ЗВ-015), та площею 1,7584 га (реєстраційний номер заяви ЗВ-015).

07 травня 2015 року відповідачем, за результатами розгляду вищевказаних заяв, прийнято рішення РВ-015, РВ-015 та РВ-015 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Підставою для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру стала невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме статтею 25 Закону України «Про землеустрій» (станом на 28.04.2005) такий вид документації із землеустрою як «Технічний звіт по встановленню меж земельних ділянок», який затверджений рішенням Кирилівської селищної ради від 28.04.2005 №101 не передбачено. Відповідно «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 №677, враховуючи, що межі земельної ділянки не визначались в натурі (на місцевості) та планувалась зміна категорії земель житлової та громадської забудови на землі рекреаційного призначення Кирилівській селищній раді необхідно замовити та затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення, який відповідно до ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» підлягає державній експертизі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012, затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі Порядок №1051).

Відповідно до п.4 Порядку №1051 ( у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. Згідно п.5 Порядку №1051 до складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Відповідно до ч.1, 2 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Абзацем 2 пункту 5 Порядку №1051 передбачено, що Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для звернення позивача з заявами до Державного кадастрового реєстратора стало рішення тридцять шостої сесії пятого скликання Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №17 від 25.02.2010 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для проектування та будівництва набережної».

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Частиною 5 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

При цьому, виходячи з мети внесення інформації до Державного земельного кадастру, яка полягає у створенні єдиної державної геоінформаційної системи відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, суд зазначає, що невідповідність поданих документів вимогам законодавства може перевірятись державним реєстратором на предмет невідповідності встановленій формі, наявності всіх необхідних реквізитів тощо.

Що стосується рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого на виконання повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності, оцінка правомірності та законності такого рішення повноваженнями державного реєстратора не охоплюється.

Суд зазначає, що ч.3 ст.140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За таких обставин, кадастровий реєстратор не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності рішень Кирилівської селищної ради від 28.04.2005 №101 та від 25.02.2010 №17 та відповідності їх вимогам чинного законодавства.

Крім того, підставою для звернення позивача до відділу Держземагентства з заявами про реєстрацію земельних ділянок стало рішення Кирилівської селищної ради від 25.02.2010 №17 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для проектування та будівництва набережної». Відтак посилання відповідача на незаконність рішення Кирилівської селищної ради від 28.04.2005 №101 є недоречним.

Стосовно посилань відповідача на необхідність замовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно статті 50 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Суд зазначає, що в матеріалах технічної документації щодо спірних земельних ділянок містяться Переліки обмежень у використанні земельної ділянки від 19.08.2014, складені відділом Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області, якими спірні земельні ділянки віднесені до категорії земель рекреаційного призначення (07.01 для будівництва та обслуговування обєктів рекреаційного призначення). Відтак твердження відповідача про необхідність вчинення дій щодо зміни цільового призначення даних земельних ділянок на землі рекреаційного призначення не відповідає фактичним обставинам справи.

Також, суд зазначає, що відповідно до п.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли, серед іншого, земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення.

Щодо посилань представника відповідача наданих в судовому засіданні 05.10.2015, стосовно того, що відповідач на даний час не має права вносити відомості до Державного земельного кадастру, оскільки на момент розгляду справи в суді такі функції можуть виконувати виключно державні реєстратори Держгеокадастру, суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надано проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2, який внесено до Державного земельного кадастру відповідачем 06.10.2015, що повністю спростовує твердження представника відповідача.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області ОСОБА_1 від 07.05.2015 РВ-015, РВ-015 та РВ-015 про відмову Кирилівській селищній раді Якимівського району Запорізької області у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Зобовязати державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області ОСОБА_1 вчинити дії щодо державної реєстрації земельних ділянок комунальної власності Кирилівської селищної ради площею 2,081 га, площею 1,901 га та площею 1,7584 га, які розташовані в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області та мають кадастрові номери: :01:003:0145, :01:003:0440, :10:001:0061.

Судові витрати в розмірі 73,08 грн. присудити на користь Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області за рахунок бюджетних асигнувань відділу Держземагентства в Якимівському районі Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко