Справа № 822/3769/15
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3769/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові публічне акціонерне товариство "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 13 серпня 2015 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 263292,0 грн., прийняте на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки №712/2201/05471885 від 17.07.2015 року.

На думку позивача, зазначене податкове повідомлення-рішення є незаконним, оскільки базується на безпідставних висновках відповідача про відсутність реальних наслідків господарських операцій з придбання у грудні 2014 року товару від ТОВ "Компанія "Енергомаш".

Вважає, що має всі первинні документи, оформлення яких передбачене Податковим кодексом України (надалі ПК України) та Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", необхідні для формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями, а висновки щодо відсутності реального виконання господарських договорів, укладених з зазначеним вище господарюючим суб'єктом, суперечать вимогам цивільного та податкового законодавства.

Вказує, що виконання договору та придбання товару підтверджується первинними документами, складеними у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним, оскільки порушення позивачем ПК України та неправомірне віднесення до податкового кредиту в грудні 2014 року ПДВ в розмірі 263292,0 грн. по операціях з придбання товару від ТОВ "Компанія "Енергомаш", які фактично не здійснювались, встановлене під час документальної позапланової виїзної перевірки та зафіксоване в акті №712/2201/05471885 від 17.07.2015 року.

На думку відповідача, про відсутність реальних наслідків господарських операцій з зазначеним контрагентом свідчить, зокрема, наведене нижче:

перевіркою не виявлено документів щодо підтвердження якості поставлених товарів ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр", що не дає змогу ідентифікувати товари та їх виробника;

товарно-транспортна накладна № ТН276 від 31.12.2014 р., складена неналежним чином (не містить конкретної адреси пункту навантаження);

згідно до звіту 1- ДФ, поданого TOB "Компанія "Енергомаш" за IV квартал 2014 року, чисельність працюючих на підприємстві - 5 осіб, серед яких не ідентифіковано громадянина ОСОБА_5 - водія автомобіля НОМЕР_1 7425 AO, зазначеного у товарно - транспортній накладній;

відповідно до відомостей наданих УДАІ УМВС України в Хмельницькій області №5/7878 від 15.07.2015 року на запит управління ДПІ у м.Хмельницькому, згідно автоматизованої системи фіксації і розпізнання номерних знаків "ВІДЕОКОНТРОЛЬ РУБІЖ", транспортний засіб з номерним знаком АА 7425 AO в періоді з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року системою фіксації на території Хмельницької області не виявлений, що, на думку відповідача, вказує на те, що транспортний засіб із вказаним номерним знаком по цій частині території України фактично не пересувався;

надані ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" первинні документи складені однією датою - 31.12.2014 року, згідно документів, придбання постачальником TOB "Компанія "Енергомаш" запчастин для дробарко-сортувального обладнання, які в подальшому реалізовані ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" відбулося також 31.12.2014 року, при цьому місце поставки є суттєво віддаленим;

Вважає, що податкова накладна, видаткова накладна та товарно-транспортна накладна складена TOB "Компанія "Енергомаш", не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, оскільки не фіксують фактичне здійснення господарських операцій за грудень 2014 року, та свідчать про не підтвердження транспортування ТМЦ від продавця до покупця.

Зазначає, що встановлено факти, які свідчать про те, що діяльність контрагента TOB "Компанія "Енергомаш" спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" у вигляді податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене у задоволені позову просить відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному звязку та сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з урахуванням викладеного нижче.

Суд встановив, що позивач - публічне акціонерне товариство "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" зареєстроване 28.09.1995 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області. Перебуває на податковому обліку в Старокостянтинівському відділенні Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Основними видами господарської діяльності позивача є добування піску, гравію, глини і каоліну.

В червні - липні 2015 року на підставі направлень №№ 179 і 180 від 26.06.2015 року, згідно наказу Красилівської ОДПІ №410 від 26.06.2015 року, відповідно до п.20.1 ст.20, п.п.78.1.4. п.78.1 ст.78 ПК України, проведена документальна позапланова виїзна перевірка публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по проведених фінансово-господарських операціях з ТОВ "Компанія "Енергомаш", результати якої оформлені актом від 17.07.2015 року №712/2201/05471885.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 263292,0 грн., яке позивач оскаржив до суду.

Досліджуючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 13.08.2015 року №, суд враховує наведене нижче.

Спірне податкове повідомлення-рішення базується на викладених в акті перевірки від 17.07.2015 року №712/2201/05471885 висновках відповідача щодо порушення позивачем вимог п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.7, п.201.10 ст. 201 ПК України та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту в грудні 2014 року в сумі 263292,0 грн.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду.

В силу п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п.201.10 ст.201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Пунктом 201.1 ст.200 ПК України, яким встановлені вимоги до податкової накладної, передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом п. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, фінансова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною 1 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Отже, право на включення до податкового кредиту податку на додатку вартість, сплаченого (нарахованого) в ціні товарів (робіт), виникає у платника податку за умови отримання від постачальника цих товарів (робіт) податкової накладної, яка підтверджує фактичне придбання товарів (робіт, послуг) або їх попередню оплату, та наявності первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, які фіксують здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю такого платника податку, метою якої є отримання доходу.

За даними перевірки позивач відніс до податкового кредиту в грудні 2014 року ПДВ в розмірі 263292,0 грн. по операції з придбання запасних частин від ТОВ "Компанія "Енергомаш".

Суд встановив, що між ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" та TOB "Компанія "Енергомаш" укладений договір поставки товару № 26/11 від 26.11.2014 року, відповідно до якого ТОВ "Компанія "Енергомаш" (постачальник) зобов'язувалося передати (поставити) ПАТ "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" (покупець), товари, що визначені видатковими накладними , а покупець - прийняти і оплатити товар.

На виконання договору ТОВ "Компанія "Енергомаш" поставила позивачу запасні частини до дробильно-сортувального обладнання згідно до видаткової накладної №276 від 31.12.2014 року.

Доставка товару здійснена на склад позивача в м. Старокостянтинові за рахунок та транспортом постачальника згідно до товарно-транспортної накладної №ТН276 від 31.12.2014 року.

Після отримання товару та оприбуткування його в бухгалтерському обліку по рахунку 207 "Запасні частини" - кредит рахунку №631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" позивач оплатив його вартість в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 4042 від 05.2.2015 року та не заперечується відповідачем.

Придбані у ТОВ "Компанія "Енергомаш" запасні частини позивач використав у власній господарській діяльності, на технічне обслуговування дробильно-сортувального обладнання, що підтверджується актом на списання товароно-матеріальних цінностей у ГДЦ в грудні 2014 року, відображеним в бухгалтерському обліку.

Отримавши від постачальника товару (ТОВ "Компанія "Енергомаш") податкову накладну та оплативши придбаний товар, позивач відніс до податкового кредиту податок на додану вартість, сплачений в ціні товару.

У відповідності до ПК України право на нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту звітного періоду у випадку придбання товарів виникає у їх покупця за умови отримання від їх постачальника належним чином оформленої податкової накладної, яка підтверджує факт поставки товару.

Досліджені судом докази свідчать про те, що сторони договору: позивач та його контрагент ТОВ "Компанія "Енергомаш" виконали договір поставки товару №26/11 від 26.11.2014 року в повному обсязі. Зазначене підтверджується первинними документами, оформленими сторонами з дотриманням вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та звітність в Україні, які підтверджують факти отримання позивачем товару від ТОВ "Компанія "Енергомаш", його оприбуткування в бухгалтерському обліку, оплату та використання в господарській діяльності, зокрема, приймальними актами, відомостями на видачу матеріалів зі складу, планом виконання ремонтних робіт ДЗС з 26.12.2014 року по 15.02.2015 року.

Отже, податкова накладна на поставку запасних частин, оформлена ТОВ "Компанія "Енергомаш" у відповідності до ст.200 ПК України, які підтверджують фактичне здійснення зазначеної операції, є достатньою підставою для включення до податкового кредиту ПДВ, сплаченого в їх ціні.

Суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи відповідача щодо відсутності реальних наслідків укладеного з ТОВ "Компанія "Енергомаш" договору поставки товару №26/11 від 26.11.2014 року, а відтак і безпідставного віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченого в ціні товару, у зв'язку з наведеним.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.1 ст.656 ЦК України предметом купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 658 ЦК України визначено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару.

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відтак, відсутність у власника майна складських приміщень для його зберігання не є перешкодою для здійснення ним повноважень власника щодо володіння, користування та розпорядження, які в сукупності складають зміст права власності, та не може слугувати підставою для висновків щодо відсутності поставки товару.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним зокрема у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це.

Той факт, що у товарно-транспортній накладній не зазначено конкретної адреси пункту навантаження, а водія автомобіля НОМЕР_1 7425 AO, ОСОБА_5 не ідентифіковано згідно звіту 1- ДФ, поданого TOB "Компанія "Енергомаш" за IV квартал 2014 року, не може слугувати доказом відсутності поставки товару від вказаного контрагента у звязку з наведеним.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт в Україні визначений перелік документів для перевізника і водія, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів автомобільним транспортом. В той же час у вказаному Законі відсутнє визначення переліку документів, наявність яких є обовязковою для покупця товару, який не є замовником перевезення.

За змістом п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктом 11.1 вказаних Правил визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Таким чином, наявність товарно-транспортних накладних є обов'язковою для замовника перевезення та перевізника, які є учасниками процесу транспортування.

Суд враховує, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи є єдиними документами, які підтверджують факт поставки товару від продавця до покупця і у випадку їх відсутності покупець товару, який не є замовником перевезення та не несе пов'язаних з цим витрат, позбавлений права на включення до податкового кредиту податку на додану вартість, вказаного в податковій накладній, виписаній постачальником товару.

Факт поставки товару та його транспортування від TOB "Компанія "Енергомаш", їх оплати, сплати позивачем податку на додану вартість в ціні товару та використання позивачем зазначеного товару в господарській діяльності підтверджені дослідженими в судовому засіданні первинними документами, поясненнями свідків ОСОБА_6 (завідуючий складом) і ОСОБА_7 (вагар-обліковець), журналом реєстрації ввезення-вивезення та не спростовані відповідачем в судовому засіданні.

Крім того відповідач не подав та суд не встановив будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої ним податкової вигоди як-от безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, завідоме придбання товарів у осіб, діяльність яких має ознаки фіктивного підприємництва, спрямування операцій на одержання прибутку виключно за рахунок податкової вигоди тощо. Суд не встановив також порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення. У силу частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідачем не наведено та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про обізнаність позивача про можливі порушення його контрагентами вимог податкового законодавства, завідоме придбання товарів у осіб, діяльність яких має ознаки фіктивного підприємництва, спрямування операцій на одержання прибутку виключно за рахунок податкової вигоди тощо.

На неприпустимість притягнення до відповідальності одного субєкта господарювання, у випадку неправомірних дій іншого вказує також практика Європейського Суду з прав людини.

Так, в пункті 71 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії Європейський Суд з прав людини зазначив, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею; такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Свою позицію Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії, вказавши в пункті 23 якого, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними висновки відповідача щодо завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 263292,0 грн. по операції з придбання запасних частин від ТОВ "Компанія "Енергомаш".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведена правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 13 серпня 2015 року №, а відтак позовні вимоги позивача про визнання його протиправним та скасування підлягають до задоволення.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у відповідності до ст.94 КАС України сплачений позивачами судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Цивільним та Податковим кодексами України, ст.ст. 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 13.08.2015 року №.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" судовий збір в розмірі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2015 року( 3 і 4 жовтня 2015 року- вихідні дні)

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1