Справа № 707/11/2070
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 лютого 2011 р. № 2-а- 707/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Міхно А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління промисловості, транспорту і зв'язку Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення грошової допомоги,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління промисловості, транспорту і зв'язку Харківської обласної державної адміністрації щодо виплати їй при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів державного службовця від 21.10.2010 року за вих. № 01-01-17/2974 та стягнути з відповідача зазначену допомогу, яка складає 15470 грн.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, вона посилається на те, що за своїм віком, страховим стажем та стажем державної служби набула право на достроковий вихід на пенсію відповідно до ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України", яку їй призначено було з 27.08.2010 року, а тому відповідач зобов'язаний був виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів державного службовця при наявності стажу не менше 10 років, оскільки вона мала стаж державної служби 19 років 7 місяців на час звільнення 03.08.2010 року, згідно з ч. 13, ст. 37 Закону України "Про державну службу", що є підставою для задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позову заперечували, посилаючись на те, що на момент припинення службово-трудових відносин з державним службовцем відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням штатів, реорганізації, ліквідації, тощо у відповідного органу державної влади не виникає правової підстави (зобов'язання) для нарахування та виплати йому 10 посадових окладів, так як зазначені підстави припинення державної служби для такої виплати не передбачені ст. 37 Закону України "Про державну службу", а тому лише виплачується вихідна допомога у розмірі не меншому середнього місячного заробітку, як це передбачено ст. 44 КЗпП України, що має місце у даному випадку, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала начальником відділу економічного аналізу та фінансового забезпечення - головним бухгалтером Головного управління промисловості, транспорту і зв'язку Харківської обласної державної адміністрації з 18 травня 2005 року.

У зв'язку із упорядкуванням структури Головного управління, змінами в організації праці та скороченням посад, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, під особистий підпис наказ від 23.06.2010 року № 33-К "Про попередження ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про наступне вивільнення" було доведено до відома позивача.

Окрім того, 23.06.2010 року відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, під особистий підпис, позивачці було запропоновано іншу роботу в Головному управлінні на посаді заступника начальника відділу організаційної, кадрової, мобілізаційної роботи та фінансового забезпечення-головного бухгалтера із виконанням у повному обсязі обов'язків заступника начальника відділу, або на посаді головного спеціаліста у даному відділі, чим вона не скористалась.

Як наслідок цього, відповідачем було видано наказ від 03.08.2010 року № 53-К "Про звільнення ОСОБА_1" з посади заступника начальника відділу економічного аналізу та фінансового забезпечення - головного бухгалтера з 03.08.2010 р. у звязку із упорядкуванням структури Головного управління та змінами в організації виробництва та праці п. 1 ст. 40 КЗпП України, із виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, ст. 44 КЗпП України та виплатою грошової компенсації за 23 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

З наказом про звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена під особистий підпис. Також цим наказом ОСОБА_1 за сумлінну працю було присвоєно 8 ранг державного службовця поза межами категорії.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Таким чином, для отримання державним службовцем права на виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних окладів закон передбачає одночасного настання сукупності наступних юридичних фактів, а саме, вихід на пенсію та наявність стажу державної служби не менше 10 років.

Враховуючи обов'язковість додержання вимог Закону України "Про державну службу", а також той факт, що підставою для звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, державному службовцю не виплачується передбачена ст. 37 цього Закону грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів.

На підставі ст. 44 КЗпП України йому виплачується вихідна допомога у розмірі не меншому середньомісячного заробітку.

Умови призначення пенсії встановлені на законодавчому рівні, а саме, після виникнення права на будь-який вид державної пенсії та зверненням особи із заявою до пенсійного органу за її призначенням.

Вихід на пенсію визначається як підстава щодо припинення трудового договору з ініціативи працівника відповідно до статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, або п. З ст. 30 Закону України "Про державну службу" у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі та виходом на пенсію, про що повинно бути зазначено у заяві державного службовця про припинення державної служби. При цьому, якщо державний службовець звільняється у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, виконуються умови ст., ст. 26, 37 Закону України "Про державну службу".

Отже, відповідно до ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" передбачено особам перед пенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах (списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України тощо), - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Зазначеною статтею Закону передбачено, що розмір і порядок виплати пенсій у разі їх дострокового призначення регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Також суд звертає увагу на той факт, що зайнятість суспільно корисною працею осіб, які припинили трудові відносини з підстав, передбачених Кодексом законів пре працю України, при неможливості самостійного працевлаштування, забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" передбачені особливі гарантії працівникам, які втратили роботу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці (п. 1 ст. 40 КЗпП України), за умови їх реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як таких, що шукають роботу:

а) надання статусу безробітного, якщо протягом семи днів працівнику не було запропоновано підходящої роботи;

б) право на одержання допомоги по безробіттю у розмірі визначеному цим Законом;

в) збереження на новому місці роботи, на весь період професійного перенавчання з відривом від виробництва, середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи;

г) право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законом строку осіб перед пенсійного віку, які мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Підпунктом "д" пункту 7 постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про зайнятість населення" до заяви про призначення пенсії за віком додається клопотання відповідної державної служби зайнятості.

Клопотання про дострокове призначення пенсії за віком державна служба зайнятості має право подати до відповідного пенсійного органу лише після припинення трудових відносин державного службовця з органом державної влади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та його реєстрації в службі зайнятості протягом семи календарних днів після звільнення як такого, що шукає роботу.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Звернення за призначенням пенсії, відповідно до статті 7 цього Закону, може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку позивачеві призначено було пенсію з урахуванням вищезазначеного, тобто, після звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та його реєстрації в службі зайнятості.

Отже, на момент припинення службово-трудових відносин з державним службовцем відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням штатів, реорганізації, ліквідації тощо у відповідного органу державної влади не виникає правової підстави (зобов'язання) для нарахування та виплати йому 10 посадових окладів, так як зазначені підстави припинення державної служби для такої виплати не передбачені ст. 37 Закону України "Про державну службу", а тому лише виплачується вихідна допомога у розмірі не меншому середнього місячного заробітку, як це передбачено ст. 44 КЗпП України.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, відповідна сторона дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її дії як суб'єкта владних повноважень є правомірними, у зв'язку з чим, в даному випадку маються правові підстави для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 159, 160 КАСУ, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління промисловості, транспорту і зв'язку Харківської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та стягнення грошової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня отримання копії постанови, шляхом подачі апеляційної скарги, з направленням її копії до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17.02.2011 року.

Суддя Самойлова В.В.