Справа № 326/1738/15-а
Суддя: Лещенко А. М.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №326/1738/15-а р.
Провадження №2-а/326/42/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2015 р. 09:20 м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Лещенко А.М., при секретарі судового засідання Кузякіній К.М., розглянувши в приміщенні суду за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Леніна, 26, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області щодо призупинення виплати пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року всупереч змісту ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в ред. чинній з 01.04.2015 р.);

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області поновити виплату пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року відповідно до протоколу від 18.07.2003 року № 122894 Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про призначення позивачу пенсії по інвалідності на загальних підставах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому було довічно призначено пенсію по інвалідності (загальне захворювання, ІІІ група) в 2003 році на підставі чинного на той час Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Відповідно до положень статей 22, 24, 58 Конституції України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, на думку позивача, виплата йому пенсії не повинна бути призупинена новим законом від 2 березня 2015 року, який не має зворотної дії. Зазначає, що під дію Закону України від 2 березня 2015року підпадають особи, у яких право на пенсію по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникло з часу набрання чинності Закону України від 02 березня 2015року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсія не виплачуються. Зважаючи на те, що позивач є інвалідом III групи загального захворювання, виплата призначеної пенсії була припинена згідно вищезазначеного Закону. Виплата пенсії в повному обсязі поновлюється з наступного дня після звільнення з роботи, порядок виплати змінюється з наступного за днем звільнення з посади.

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що дії управління щодо припинення з 01.04.2015 року виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до протоколу від 18 липня 2003 року №122894 Управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області призначено пенсію по інвалідності, загальне захворювання ІІІ група, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом та пенсійним посвідченням, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.8, 9).

З матеріалів справи видно, що з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії. Станом 01.04.2015 р. та час розгляду справи в суді позивач працює керівником апарату Приморського районного суду Запорізької області.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області. На звернення позивача від 08.09.2015 р. надано відповідь від 15.09.2015 року, в якій, з посиланням на ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач повідомив, що оскільки позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, то виплату пенсії йому було припинено з 01.04.2015 року (а.с.10).

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» , у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Зазначена позиція також викладена у постановах Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 р. у справах № 334/4281/15-а (2-а/334/104/15), № 202/4641/15-а (2-а/202/104/2015), в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 серпня 2015 р. № К/800/38456/15.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1,3). З урахуванням сплаченої позивачем суми судового збору та часткового задоволенню позову, підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 8-11, 69 - 71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частині позову відмовити.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд Запорізької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.М. Лещенко

23.10.2015