Справа № 607/14109/14ц
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 876/11102/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення,

встановив:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_1, в якому просив визнати нечинним з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30.09.2010 року, яким надано ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження на реконструкцію власної квартири №3 з влаштуванням окремого коридору та надбудовою мансардних приміщень в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2014 року позов задоволено. Скасовано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30.09.2010 року № 1677, яким надано ОСОБА_1 містобудівні умови і обмеження на реконструкцію власної квартири №3 з влаштуванням окремого коридору та надбудовою мансардних приміщень в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1.

З цією постановою суду не погодилися відповідачі і оскаржили її в апеляційному порядку. Вважають апелянти, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судом прийнято судове рішення без вирішення заявленного ним клопотання про залишення позову без розгляду. Суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив визнати нечинним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30.09.2010 року з моменту його прийняття. Зазначає, що судом задоволено позовні вимоги до ОСОБА_1, який не є суб'єктом владних повноважень та не виконує жодні делеговані владні повноваження. Тому, вважає, що позовні вимоги стосовно нього підлягають закриттю. Також, вказує, що судом при прийнятті рішення не застосовано нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, що діяли на момент прийняття оскарженого рішення, а також не вказав у чому полягають порушення при наданні містобудівних умов.

За результатами апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 03.11.2014 р. та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Тернопільської міської ради відмовити, а провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог виконавчий комітет Тернопільської міської ради зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду з адміністравтиним позовом, що не враховано судом. Суд безпідставно не взяв до уваги довідку ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 2», яка свідчить про те, що горищем прокладено труби теплотраси, які потребували заміни на нові, мешканцями горище фактично не використовувалось, а дах перебував у аварійному стані. Також, суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 при підготовці документів на реконструкцію не міг взяти згоду у позивача по справі, так як він перебував за кордоном. Також, вказує, що мешканці будинку №3, зокрема і позивач, не позбавлені права на неподільне майно: конструкцію даху, покрівлю, будинкову тепломережу та вентиляційні канали, які замінив в ході реконструкції на нові ОСОБА_1.

За результатами апеляційного розгляду апелянт виконавчий комітет Тернопільської міської ради просить скасувати постанову суду першої інстанції від 03.11.2014 р. та постановити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційних скарг, вважає, що такі апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири №1 в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1, згідно реєстраційного посвідчення від 19.12.1996 року (а.с. 6-12).

Відповідач ОСОБА_1 був співвласником квартири № 3 у цьому ж житловому будинку по АДРЕСА_1, згідно реєстраційного посвідчення від 02.12.1992 року (а.с. 41-45).

Оскарженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1677 від 30.09.2010 року «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 з питань реконструкції за адресою АДРЕСА_1» вирішено надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження на реконструкцію власної квартири №3 з влаштуванням окремого коридору з надбудовою мансардних приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1. Цим же рішенням зобов'язано ОСОБА_1 погодити проектну документацію на будівництво у встановленому порядку і приступити до будівельних робіт після отримання дозволу на виконання будівельних робіт (а.с. 34).

На підставі вказаного рішення №1677 від 30.09.2010 року було виготовлено містобудівні умови і обмеження, проведено реконструкцію квартири №3 з влаштуванням окремого коридору та надбудовою мансардних приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1, закінчена будівництвом (реконструкцією) квартира введена в експлуатацію, згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 18.12.2012 р. (а.с. 35-49, 54-59).

Також судом встановлено, що реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 205,9 кв.м. та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.05.2013 року (а.с. 50).

При вирішенні даного адміністративного позову про визнання нечинним вказаного вище рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 30.09.2010 року судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Крім цього, згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Тобто, спір із суб'єктом владних повноважень буде належати до публічно-правового спору за умови коли такий суб'єкт (відповідач у справі) при прийнятті (вчиненні) оспореного рішення (дій, бездіяльності) діяв при виконанні владних управлінських функцій.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту адміністративного позову видно, що позивач оскаржує рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1677 від 30.09.2010 року в зв'язку із порушенням його житлових прав та інтересів оскарженим рішенням, зокрема, щодо права володіння і користування горищем житлового будинку, яке являється об'єктом спільної сумісної власності.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що оспорене позивачем рішення № 1677 від 30.09.2010 року отримало подальшу реалізацію, оскільки на його підставі ОСОБА_1 виготовлено містобудівні умови і обмеження, проведено реконструкцію квартири №3 з влаштуванням окремого коридору та надбудовою мансардних приміщень, закінчена будівництвом (реконструкцією) квартира введена в експлуатацію, оформлено 30.05.2013 року право власності на реконструйований об'єкт нерухомості.

Таким чином, на час звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом оскаржене рішення № 1677 від 30.09.2010 року уже закінчило свою дію фактом його повного виконання.

Крім цього, із змісту адміністративного позову видно, що позивач звернувся до суду з позовом з приводу порушення свого права, що виникає із цивільних правовідносин і фактично оспорює право власності на нерухоме майно іншої особи, тобто ОСОБА_1, якого зазначено відповідачем по справі. Бажаним для позивача результатом є захист приватного інтересу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на об'єкт нерухомого майна виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені ст. 16 ЦК України.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що відображена, зокрема, в постанові від 01 жовтня 2013 року у справі № 21 - 228а13.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

Пунктом 1 ч.1 ст.157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч.1 ст.203 КАС України, постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст.157 цього Кодексу.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати і провадження по адміністративній справі закрити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що розгляд заявлених ним позовних вимог щодо оскарження рішення №1677 від 30.09.2010 року належить до юрисдикції цивільного загального суду, із врахуванням правил підсудності.

При розгляді такої судової справи повинні брати участь усі особи, чиї права, свободи, інтереси чи обов'язки зачіпає даний спір.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради - задоволити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення - скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.10.2015 року.