Справа № 813/5504/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року №813/5504/15

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

законного представника позивача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції з вимогами про:

-«визнання дій Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в частині відмови ОСОБА_3 в проведенні державної реєстрації зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна», оформлені листом-відповіддю №1338/03-37 від 22.08.2015 року, протиправними»;

-«зобовязання Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції провести відносно ОСОБА_3 державну реєстрацію зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна».

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що реєстрація народження ОСОБА_3 була проведена 20.11.1998 року й, у звязку з тим, що мати не перебувала у шлюбі, запис про батька дитини проведено за прізвищем матері, імя, по батькові батька дитини записано за вказівкою матері. У подальшому в актовий запис про народження ОСОБА_3 було внесено виправлення й зміни, унаслідок чого внесено відомості про батька, змінено по батькові дитини з «Михайлівна» на «Олександрівна», а також змінено прізвище з «Мокерова» на «Вижанова». У свідоцтві про народження позивача, виданому повторно в 2006 році в графі «по батькові» вказано «Олександрівна», а в графі «батько» «Мокеров Олександр Федорович».

При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_4 не є її біологічним батьком, а таким є ОСОБА_5. Також позивач указує на те, що ОСОБА_4, за імям якого вказано її по батькові, ніколи не цікавився її життям, не приділяв їй уваги, не допомагав матеріально та вона його навіть ніколи не бачила, а її вихованням займалася виключно матір.

Зазначене стало причиною звернення до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зі заявою про зміну по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна», тобто за іменем біологічного батька позивача.

Проте, відповідач відмовив у проведенні державної реєстрації зміни по батькові з посиланням на непередбаченість чинним національним законодавством такої можливості без зміни імені батька.

Позивач вважає такі дії відповідача втручанням в її особисте життя та стверджує про можливість і необхідність проведення зміни по батькові як вияву можливості вільно здійснювати свої особисті немайнові права та самостійно провадити своє приватне й сімейне життя. При цьому, позивач посилається на норми міжнародних договорів, а саме - ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Гарнага проти України» від 16.05.2013 року), усталену національну судову практику (зокрема, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 02.07.2015 року).

Відтак, ОСОБА_3, з урахуванням наведених нею доводів вважає, що вона має невідємне право змінити своє імя, в т.ч. й у частині по батькові, більш того за наявності для цього реальних передумов (за іменем біологічного батька), а держава, в свою чергу, зобовязана забезпечити належну формалізацію такого її права, тобто, провести державну реєстрацію зміни по батькові. У звязку з чим, на переконання позивача, її позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в поновному обсязі.

Ухвалами судді від 21.09.2015 року у даній адміністративній справі відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем було скеровано до суду повідомлення №1588/02-18 від 01.10.2015 року, в якому він просить суд розглядати справу без участі його представника та винести рішення, відповідно до чинного законодавства. Інших аргументів на обґрунтування власної правової позиції по цій справі відповідачем надано не було.

У судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. А також, у судовому засіданні 21.10.2015 року позивач відмовилася від стягнення на свою користь сплаченого судового збору в разі задоволення цього позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 народилася 31.10.1998 року, про що в Книзі реєстрації народжень 20.11.1998 року зроблено відповідний актовий запис №5882.

Як засвідчено довідкою №2182/03-32 від 21.07.2005 року, виданою Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, в актовий запис про народження №5882 від 20.11.1998 року було внесено відомості про батька та виправлено в графі «відомості про дитину» з «Вижанова Таїсія Михайлівна» на «Мокерова Таїсія Олександрівна» (згідно актового запису №14 від 19.11.1999 року про встановлення батьківства), а також змінено прізвище в графі «відомості про дитину» з «Мокерова» на «Вижанова» (згідно розпорядження Залізничної райадміністрації №539 від 08.06.2001 року).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії І-СГ №069618 від 11.08.2006 року, виданого повторно, батьком позивача вказаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2.

Окрім цього, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.05.2005 року у справі №2-1219/05, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 після досягнення шістнадцятиріччя було прийнято рішення змінити своє імя по батькові за іменем, як вважає позивач, свого біологічного батька ОСОБА_5, замість імені по батькові, яке було надане їй за іменем ОСОБА_4, позбавленого рішенням суду батьківських прав.

У звязку з чим, позивач звернулася до відділу реєстрації актів цивільного стану за своїм місцем проживання (за відміткою в паспорті зареєстрованим місцем проживання позивача є: м.Львів, вул.Гоголя, буд.№7, кв.№8, що відноситься до території Галицького району міста) з приводу державної реєстрації зміни по батькові та внесення відповідних змін до актових записів. А саме, за заявою від 20.08.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції з вимогою змінити в актовому записі про народження №5882 від 20.11.1998 року її відомості по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна».

На вказану заяву від 20.08.2015 року (вх. №623/03-37) Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції надав позивачу лист-відповідь №1338/03-37 від 22.08.2015 року. У такій відповіді відповідачем було відмовлено у зміні відомостей в частині «по батькові» позивача, мотивуючи це тим, що чинним законодавством України така можливість надається лише в разі зміни батьком свого імені.

З огляду на вказане, суд відзначає наступне.

Статтею 19 Конституцій України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 295 Цивільного кодексу України передбачено питання прав на зміну імені фізичної особи. А зокрема, згідно з ч.1 цієї статті, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне імя, згідно ж ч.3 - фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на зміну по батькові у разі зміни її батьком свого власного імені або виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про її народження, в силу ч.4 - по батькові фізичної особи можуть бути змінені у разі її усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до закону. Цьому ж кореспондують і норми ст.ст.149, 231, 237, 239 Сімейного кодексу України. Аналогічні положення також закріплені у гл.4 розд.III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України №3307/5 від 24.12.2010 року).

Таким чином, із моменту досягнення особою 16-річного віку, вона може змінювати своє імя (прізвище, власне імя, по батькові) без дозволу батьків.

При цьому, суд відзначає, що у відповідності до норм ст.28 Цивільного кодексу України, Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України №3307/5 від 24.12.2010 року), Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року, імя фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Зміст наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що під словом «імя» слід мати на увазі прізвище, власне імя та по батькові.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Частиною 7 ст.295 Цивільного кодексу України та ч.6 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України. Окрім цього, ч.5 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Так, механізм прийняття та розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичних осіб - громадян України визначений Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року.

Відповідно до п.2 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року, заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання. У разі ж зберігання актових записів цивільного стану в архівах інших відділів державної реєстрації актів цивільного стану відділ, який прийняв заяву про зміну імені, надсилає відповідні запити до зазначених відділів.

Абзацом 1 п.3 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року, встановлено, що заява про зміну імені подається у письмовій формі за умови предявлення паспорта громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, за умови предявлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. В абз.4 п.3 зазначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку, але не отримала паспорт громадянина України, предявляє свідоцтво про народження та довідку з місця проживання за умови, якщо від дня досягнення зазначеного віку минуло менше ніж один місяць.

Пунктом 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, визначені підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану та за пп.2.13.12 встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Як установлено ч.6 ст.295 Цивільного кодексу України, підставами для відмови у наданні дозволу на зміну імені є: здійснення стосовно заявника кримінального провадження або його перебування під адміністративним наглядом; наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку; офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника; подання заявником неправдивих відомостей про себе.

Такі ж підстави для відмови у наданні дозволу на зміну імені закріплено й у абз.1 п.11 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року. Абзацом 2 цього пункту передбачено, що відмова у наданні дозволу на зміну імені може бути в установленому порядку оскаржена у суді.

У звязку з чим, суд також акцентує на наступному.

Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У своєму рішенні від 16.05.2013 року в справі «Гарнага проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє імя, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та звязку носіїв певного імені з сімєю (аналогічна позиція викладена й у рішенні Суду в справі «Стєрна проти Фінляндії»). При цьому, державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

Суд відзначає, що коли особа в Україні досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити імя, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного звязку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим.

Також, Європейський суд з прав людини констатував, що за майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Відтак, державні органи не виконали своє позитивне зобовязання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Окрім цього, слід взяти до уваги й норми ст.3 Конституції України, яка визначає, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем не було надано належного обґрунтування позбавлення позивача її права приймати рішення з такого важливого аспекту її приватного та сімейного життя, як зміна імені в частині по батькові, та не було забезпечено балансу відповідних інтересів особи (позивача) та суспільства (наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації особи та звязку носіїв певного імені з сімєю тощо), а відмова, надана відповідачем, мотивована виключно формальними приводами. Тож, у звязку із цим, слід ствердити, що відповідач як субєкт владних повноважень не виконав своє позитивне зобовязання щодо забезпечення права позивача на повагу до її приватного життя, чим не дотримав вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.3 Конституції України.

Відтак, зазначене в своїй сукупності вказує на протиправність дій Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в частині відмови ОСОБА_3 в проведенні державної реєстрації зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна», оформлені листом-відповіддю №1338/03-37 від 22.08.2015 року, у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Окрім цього, суд також відзначає, що доказів існування обставин для відмови у зміні імені, які встановлені ч.6 ст.295 Цивільного кодексу України, абз.1 п.11 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №915 від 11.07.2007 року, суду надано не було, і на них не посилається відповідач у своїй відмові від 22.08.2015 року. Також судом не виявлено й яких-будь інших обставин, які могли би, в контексті приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, бути підставою для відмови у зміні імені позивача в частині по батькові чи перешкоджати реалізації такого невідємного права останньої.

Відтак, зазначене вказує на наявність підстав для проведення Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції відносно ОСОБА_3, яка проживає на території Галицького району м.Львова, державної реєстрації зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна», у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

У той же час, суд бере до уваги заявлену позивачем відмову від присудження їй судового збору за наслідками вирішення цього спору, в звязку з чим, судовий збір в користь ОСОБА_3 не стягується.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 128, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в частині відмови ОСОБА_3 в проведенні державної реєстрації зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна», оформлені листом-відповіддю №1338/03-37 від 22.08.2015 року, протиправними.

Зобовязати Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції провести відносно ОСОБА_3 державну реєстрацію зміни по батькові з «Олександрівна» на «Михайлівна».

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 жовтня 2015 року.