Справа № 2а-3836/11/2670
Суддя: Баранов Д.О.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-3836/11/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2011 року 15:42 № 2а-3836/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О. за участю секретаря судового засідання Наумець О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельд»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

про

зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТзОВ «Вельд»звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Печерському районі м. Києва про зобов’язання вчинити дії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що при подачі податковому органу податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень 2010р. ним було дотримано всіх передбачених законодавством вимог щодо її заповнення, проте контролюючим органом безпідставно та необґрунтовано не було їх визнано.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки при подачі декларації з податку на додану вартість позивачем допущено ряд порушень по її заповненню, що унеможливило її прийняття.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2010р. ТзОВ «Вельд»було подано до ДПІ у Печерському районі м. Києва податкову декларацію за податку на додану вартість за квітень 2010р.

У зв’язку із виявленими помилками 19.07.2010р. товариством було подано до ДПІ у Печерському районі м. Києва нову звітну декларацію з ПДВ за квітень 2010р. з додатками.

У жовтні 2010р. ДПІ у Печерському районі м. Києва було проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ «Вельд»з питань дотримання податкового законодавства, за наслідками якої було складено акт та прийнято податкове повідомлення-рішення.

В ході розгляду справи про оскарження податкового повідомлення-рішення позивачу стало відомо, що при проведенні перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва керувалась даними, вказаними у декларації з ПДВ за квітень 2010р., яка була подана 17.05.2010р., а не декларацією з додатками, що була подана 19.07.2010р.

Відповідно до п. 1.11 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно п. 4.1.2 ст. 4 цього Закону податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість (затвердженого наказом ДПА України №166 від 30.07.1997р., із змінами та доповненнями), одночасно з декларацією повинні подаватися всі необхідні додатки до декларації, подання яких передбачено цим Порядком, а також: у разі наявності експортних операцій - оригінали п'ятого основного аркуша (примірника декларанта) вантажної митної декларації (оригінали аркушів ВМД нової форми МД-2 з позначенням "3/8"); при поданні розрахунку суми бюджетного відшкодування - копії погашених податкових векселів, у разі їх наявності; розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої)). У разі подання уточнюючих розрахунків, в яких проводиться коригування податкових зобов'язань та/або податкового кредиту, такі ж розшифровки подаються на суму уточнення.

Згідно п. 3.4 Порядку платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник - фізична особа, в інших випадках (особа, яка визначена як платник податку на додану вартість, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виявивши помилки самостійно подав 19.07.2010р. нову податкову декларацію із додатками за квітень 2010р.

Згідно п. 17.2 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. а) п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 зазначено Закону податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З аналізу наведених норм суд приходить до висновку, що в разі виявлення помилок платник податків може подати нову податкову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, в даному випадку до 20 травня 2010р., або подати уточнюючий розрахунок зі сплатою штрафу, чи відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Як вбачається з матеріалів справи нова податкова декларація з ПДВ за квітень 2010р. із виправленими помилками подана 19.07.2010р. тобто із пропуском строку, передбаченого п. а) п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Доказів подання уточнюючої декларації чи включення зобов’язань за квітень 2010р. в наступних податкових періодах не надано.

Враховуючи, що податкову декларацію за квітень 2010р. було подано з помилками, що визнано самим позивачем, та в подальшому не було дотримано порядку їх виправлення у зв’язку із чим податковим органом правомірно не було її визнано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем порушено порядок заповнення податкових декларацій при поданні декларації з ПДВ за вересень 2010р.,

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.О. Баранов