Справа № 2а-447/12/2170
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/65504/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області, треті особи: відділ Держкомзему в Цурюпинському районі Херсонської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження від 29.12.2011 року №826,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати розпорядження відповідача від 29.12.2011 року №826 «Про припинення договору оренди земельної ділянки» та зобов'язати оформити перехід права оренди земельної ділянки до позивача.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області від 29.12.2011 року №826.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій, Цюрупинська районна державна адміністрація Херсонської області звернулась з касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.08.2005р. між Цюрупинською районною державною адміністрацією Херсонської області (орендодавець) та ОСОБА_8 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель резервного фонду, площею 69,69 га, яка знаходиться в адміністративних межах Тарасівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на 25 років. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.05.2009 р. ОСОБА_8 помер.

03.11.2011 р. голова Тарасівської сільської ради звернувся до Цюрупинської районної державної адміністрації із клопотанням про розірвання або переоформлення договору оренди землі у зв'язку зі смертю орендаря.

Враховуючи рішення районної комісії по врегулюванню земельних відносин на території району за межами населених пунктів від 30.11.2011 р., головою Цюрупинської РДА Херсонської області винесено розпорядження від 29.12.2011 р. №826 "Про припинення договору оренди земельної ділянки". Земельну ділянку загальною площею 69,69 га переведено до земель запасу Тарасівської сільської ради.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів прийняття спадщини, тобто не доведено факт переоформлення договору оренди земельної ділянки.

Натомість, колегія суддів апеляційного суду вказала, що прийняте відповідачем рішення порушує права ОСОБА_9, а отже підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вказує на передчасність зазначених висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Так, згідно із статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2. ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 80 ЗК встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 ЗК).

При цьому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вказаний термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Враховуючи суб'єктний склад та предмет спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій прийшли до передчасних висновків про розгляд вказаних позовних вимог в порядку, передбаченому КАС України, що призвело до суперечливих висновків та порушень норм матеріального і процесуального права та свідчить про неповне з'ясування дійсних обставин справи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 червня 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: