Справа № 2а-11975/10/1370
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2011 р. № 2а-11975/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд

в складі: головуючої cудді Потабенко В.А.

за участю секретаря Занов'як О.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно доручення,

від відповідача: ОСОБА_2, згідно доручення,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Міського комунального підприємства "Золочівтеплоенерго" до Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області про скасування рішення,

встановила:

МКП "Золочівтеплоенерго" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.02.2011 року, просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.09.2010 року № /0 про накладення штрафу в розмірі 3473,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що актом невиїзної документальної перевірки МКП "Золочівтеплоенерго" зафіксовано несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість по податковій декларації за березень 2010 року. Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010 року, відповідно до якого до позивача було застосовано штраф за прострочення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання в розмірі 3473,20 грн. Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскільки, податкові зобовязання за березень 2010 року були сплачені повністю, в сумі 17366 грн. в межах строків, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, в яких у графі "призначення платежу" зазначено "ПДВ за березень 2010 року". Відповідачем неправомірно було зараховано оплату ПДВ за березень 2010 року у погашення боргів минулих періодів. Позивач посилається на те, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, тому суми податкових зобовязань або податкового боргу слід вважати сплаченими в день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначенням у ньому призначення платежу. Законом "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів нема зміни податковим органом призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. Вважає самостійне зарахування відповідачем сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначені платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним. В зв'язку з наведеним оспорюване податкове повідомлення-рішення відповідача слід скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив повністю з мотивів, викладених у запереченні на позов від 18.01.11 року, суть якого зводиться до наступного. Перевіркою, що проведена ДПІ в Золочівському районі Львівської області 22.09.2010 року, встановлено, що позивач декларував податкові зобовязання з податку на додану вартість. Однак сплачувало цей податок із запізненням. Позивач має тривалий борг перед бюджетами, який погашається по мірі надходження коштів із зарахуванням їх відповідно до п. 3.7. Інструкції "Про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами ДПС", згідно якого, якщо платник податків не сплачує пеню разом із сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі, то податковий орган у день надходження від органу державного казначейства інформації про зарахування коштів до бюджету, самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини). Вважає, що відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції на підставі п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами", згідно якої податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. В зв'язку з наведеним, просить у задоволенні позову відмовити.

Судом досліджено письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного.

ДПІ в Золочівському районі Львівської області 22.09.2010 року проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку дотримання МКП "Золочівтеплоенерго" вимог п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», за результатами якої складено акт № 18/15-213/20808336 від 22.09.2010 року.

Відповідно до вказаного акту перевірки, відповідачем встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість по податковій декларації за березень 2010 року, чим порушено п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000р., з наступними змінами та доповненнями (надалі Закон № 2181), та ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», а саме: сплата узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 17366,00 грн. із затримкою від 30 до 60 календарних днів. Вказана сума складається із самостійно задекларованої суми податку на додану вартість в розмірі 17366,00 грн. згідно податкової декларації з ПДВ за березень 2010 року № від 20.04.2010 року (граничний термін сплати 30.04.2010 року).

У результаті виявлених порушень та на підставі акту перевірки відповідачем виставлено податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.09.2010 року, відповідно до якого за затримку на 87 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання в розмірі 17366,00 грн. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% від вказаної суми, що становить 3473,20 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подачі скарги від 08.10.2010 року № 518. ДПІ в Золочівському районі своїм рішенням № 13957/10/85-006/64 від 03.12.2010 року про результати розгляду первинної скарги залишив податкове повідомлення-рішення № /01 від 30.09.2010 року без змін, а скаргу МКП "Золочівтеплоенерго" - без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що узгоджене податкове зобовязання з ПДВ за березень місяць 2010 року в сумі 17366,00 грн. було сплачено позивачем у повному обсязі частинами в межах граничного терміну сплати, відповідно до платіжних доручень № 268 від 16.04.2010 року, № 269 від 19.04.2010 року, № 284 від 20.04.2010 року, № 287 від 21.04.2010 року та 302 від 23.04.2010 року, у яких призначенням платежу вказано "ПДВ за березень 2010 року".

Відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України № 2181, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Відповідно до п. 4.1.1 ст.4 Закону України № 2181, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно п. 5.1 ст.5 Закону № 2181 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Пунктом 5.3.1. ст. 5 Закону № 2181 передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4. статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. Згідно п.4.1.4 ст.4 цього Закону, податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітної (податкового) місяця.

Відповідно до п.4.1.5. ст.4 Закону № 2181, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційні (банківський) день.

Разом з тим, пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181 визначений принцип рівності бюджетних інтересів.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 2181 передбачено, що джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України від 20.05.99 № 679-Х1У "Про Національний банк України" Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Отже, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Щодо застосування податковими органами заходів відповідальності за порушення платником податків пункту 7.7 статті 7 Закону, то з аналізу норм Закону, які встановлюють відповідальність за порушення податкового законодавства, вбачається, що перелік таких порушень є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Серед зазначених порушень немає недотримання порядку погашення податкової боргу та податкових зобов'язань, встановленого пунктом 7.7 статті 7 Закону

Відтак, чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення. У вказаних випадках до платника податків уживаються передбачені Законом заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Зазначена позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №358/13/13-09 від 17.03.09 р.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність порушення позивачем п.5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», зафіксованих у акті перевірки №746/15-6 від 13.08.2009р. А, відтак, і відсутні підстави для застосування до МКП "Золочівтеплоенерго" штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а спірне податкове повідомлення-рішення скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 3 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області від 30 вересня 2010 року № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Міського комунального підприємства "Золочівтеплоенерго" (80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 28, ) 3,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 06.02.2011 року.

Суддя Потабенко В.А.