Справа № 817/2385/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2385/15

19 жовтня 2015 року 17год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс"
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними дій, -
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріанекс" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника податку в банку в розмірі 109563,00 грн. за листопад 2013 року в рахунок погашення податкової заборгованості (недоїмки).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив суду, що дії відповідача щодо зарахування суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника податку в банку у розмірі 109563,00 грн. за листопад 2013 року в рахунок погашення недоїмки є протиправними, оскільки Податковим кодексом України не передбачено джерел погашення податкового боргу за рахунок бюджетного відшкодування, що не враховано податковим органом і як наслідок дії ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області щодо зарахування суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника податку в банку в рахунок погашення недоїмки є протиправними. Також представник позивача зазначає, що на той час у товариства була переплата по рядку 23.2 декларації з податку на додану вартість у розмірі 583695,00 грн. Тому представник позивача просить суд задовольнити позов повністю та присудити судові витрати на його користь.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив суду, що товариством було подано декларацію з ПДВ за листопад 2013 року, де заявлено до відшкодування ПДВ в сумі 272866,00 грн. Проведеною позаплановою перевіркою позивача дану суму не було підтверджено та прийнято податкове повідомлення-рішення "В1" від 21.02.2014 року №. Дане рішення позивачем оскаржено у судовому порядку. Однак при отриманні постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року дані документи внаслідок технічного збою не відобразились в ІС "Податковий блок". 15.05.2015 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області технічну проблему було усунуто і судові рішення були опрацьовані в ІС "Податковий блок" та відновлено переплату по картці особового рахунку позивача по декларації за листопад 2013 року на суму 273866,00 грн. Оскільки на той момент у позивача рахувалась недоїмка в сумі 109563,00 грн., то в автоматичному режимі вона була погашена за рахунок переплати та залишилась переплата по ПДВ за листопад 2013 року в сумі 163303,00 грн., яка в подальшому була внесена до графи 1 Інформації про можливі обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок. Тому відповідач вважає, що діяв правомірно, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на запит позивача від 23.03.2015 року на отримання публічної інформації за №036/15 ДПІ у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області надано відповідь за №6864/17-16-15-02-07 від 26.03.2015 року, згідно якої залишок відємного значення, що обліковується по інтегрованій картці ТОВ "ТРІАНЕКС" становить: станом на 01.01.2012 року: заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок (рядок 23.1 декларації з податку на додану вартість) 95932 грн. 00 коп.; заявлено в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість (рядок 23.2 декларації з податку на додану вартість) 00 грн. 00 коп.; станом на 01.01.2013 року: заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок (рядок 23.1 декларації з податку на додану вартість) 250 550 грн. 00 коп.; заявлено в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість (рядок 23.2 декларації з податку на додану вартість) 1182377 грн. 00 коп.; станом на 01.01.2014 року: заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок (рядок 23.1 декларації з податку на додану вартість) 4 226702 грн. 00 коп.; заявлено в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість (рядок 23.2 декларації з податку на додану вартість) 1044155 грн. 50 коп.; станом на 01.01.2015 року: заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок (рядок 23.1 декларації з податку на додану вартість) 257501 грн. 00 коп.; заявлено в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість (рядок 23.2 декларації з податку на додану вартість) 583695 грн. 00 коп.; станом на 01.03.2015 року: заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок (рядок 23.1 декларації з податку на додану вартість) 218061 грн. 00 коп.; заявлено в рахунок майбутніх платежів з податку на додану вартість (рядок 23.2 декларації з податку на додану вартість) 533269 грн. 00 коп. (а.с. 10-11).

Проаналізувавши відповідь фіскального органу та встановивши суттєві розбіжності з даними платника податків, позивач 10.04.2015 року звернувся до відповідача з запитом на отримання публічної інформації за №048/15, за результатами розгляду якого відповідач надав відповідь за №9514/17-16-15-02-07 від 29.04.2015 року, де вказав, що позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року (вхідний від 20.12.2013 року за №), згідно якої заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість в сумі 272866 грн. 00 коп. За результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування ТОВ "Тріанекс" бюджетного відшкодування за листопад 2013 року складено акт за №98/17-16-15-01/22557008 від 04.02.2013 року. Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 44.1 статті 44 розділу І, пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 200.2 статті 200, пункту 200.3 статті 200, пункту 200.4 статті 200 ПК України, та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" за № 1492 від 25.11.2011 року (із наступними змінами та доповненнями) ТОВ "Тріанекс" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2013 року на 272866 грн. 00 коп. Прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 21.02.2014 року № на зменшення бюджетного відшкодування по декларації за листопад 2013 року на суму 272866 грн. 00 коп. та застосовані штрафні санкції на суму 136433,00 грн., яке відображено в картці особового рахунку платника 03.03.2014 року.

Це податкове повідомлення-рішення оскаржено ТОВ "Тріанекс" в судовому порядку. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року повідомлення-рішення форми "В1" від 21.02.2014 року за № було скасовано.

При отриманні 06.02.2015 року ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року та спробі відновлення переплати по картці особового рахунку на суму 272866 грн. 00 коп. встановлено відсутність в ІС "Податковий блок" постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року. Для вирішення технічної проблеми направлено листи до Головного управління ДФС у Рівненській області. Відповідач зазначив, що після усунення недоліків бюджетне відшкодування в сумі 272866 грн. 00 коп. буде відновлено по картці особового рахунку платника і включене до графи 1 Інформації про можливі обсяги бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок (а.с. 12-15).

25.06.2015 року позивачем до відповідача знову подано запит про надання публічної інформації №094/15, на який отримано відповідь від 22.07.2015 року №15852/17-16-15-02. У відповіді було зазначено, що 15.05.2015 року ГУДФС у Рівненській області усунено недоліки в ІС "Податковий блок". При опрацюванні в системі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року відновлено переплату по картці особового рахунку на суму 272866 грн. по декларації з ПДВ за листопад 2013 року. Оскільки на момент відновлення переплати за позивачем рахувалась недоїмка в розмірі 109563,00 грн., то при опрацюванні судових рішень залишилась переплата у розмірі 163303,00 грн. по декларації з ПДВ за листопад 2013 року, яка включена до графи 1 Інформації про можливі обсяги бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок 14.07.2015 року (а.с.16-18).

31.07.2015 року позивачем до відповідача знову подано запит про надання публічної інформації №143/15, на який отримано відповідь від 07.08.2015 року №17188/17-16-15-02. У відповіді було зазначено, що датою відновлення переплати по картці особового рахунку по податковому повідомленню-рішенню форми "В1" від 21.02.2104 року № на суму 272866,00 грн. є 15.05.2015 року, а датою появи недоїмки в сумі 109563,00 грн. по картці особового рахунку є 20.03.2015 року (а.с. 19-21).

Суд вважає такі дії відповідача протиправними.

Судом встановлено, що позивачем подано до ДПІ у м. Рівне податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2013 року (вхідний від 20.12.2013 року за №), згідно якої заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість в сумі 272866 грн. 00 коп. За результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування ТОВ "Тріанекс" бюджетного відшкодування за листопад 2013 року складено акт за №98/17-16-15-01/22557008 від 04.02.2013 року. Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 44.1 статті 44 розділу І, пункту 198.1 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 200.2 статті 200, пункту 200.3 статті 200, пункту 200.4 статті 200 ПК України, та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" за №1492 від 25.11.2011 року (із наступними змінами та доповненнями) ТОВ "Тріанекс" завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2013 року на 272866 грн. 00 коп. Прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 21.02.2014 року № на зменшення бюджетного відшкодування по декларації за листопад 2013 року на суму 272866 грн. 00 коп. та застосовані штрафні санкції на суму 136433,00 грн., яке відображено в картці особового рахунку платника 03.03.2014 року.

Це податкове повідомлення-рішення оскаржено ТОВ "Тріанекс" в судовому порядку. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року (справа №817/2048/14), залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року повідомлення-рішення форми "В1" від 21.02.2014 року за № було скасовано (а.с. 22-94).

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Тому обставини щодо необґрунтованості зменшення позивачу податковим органом суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 272866 грн. 00 коп. за листопад 2013 року є встановленими. Тобто, є підтвердженим право позивача на отримання вказаної суми бюджетного відшкодування.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків, визначені нормами ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 ПК України).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має відємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобовязання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок відємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пункт 200.4 статі 200 ПК України).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України).

26.12.2014 року позивач звернувся до ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області із заявою щодо надання інформації про подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету та орієнтованої дати відшкодування. Відповідачем за № 341/17-16-15-01 від 14.01.2015 року повідомлено позивача, що податковим органом подано касаційну скаргу на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі №817/2048/14. Додатково повідомлено, що по закінченню судового оскарження бюджетне відшкодування по податку на додану вартість ТОВ "Тріанекс" буде включено в графу 1 Інформації про можливі обсяги відшкодування.

Не погодившись з такими діями податкового органу ТОВ "Тріанекс" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльність ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області, що виразилась у неподані до органу державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, яка належить до відшкодування ТОВ "Тріанекс" за листопад 2013 року у розмірі 272866 грн. 00 коп.; стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь ТОВ "Тріанекс" заборгованості по податку на додану вартість у розмірі 272866 грн. 00 коп. за листопад 2013 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року у справі №817/497/15, залишеною без змін Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 року позов ТОВ "Тріанекс" задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області, що виразилась у неподанні до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, яка належить до відшкодування ТОВ "Тріанекс" за листопад 2013 року у сумі 272866 грн. 00 коп.; стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби в Рівненській області на користь ТОВ "Тріанекс" заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 272866 грн. 00 коп. за листопад 2013 року у сумі 272866 грн. 00 коп. (а.с. 102-117).

Не зважаючи на судові рішення та наявність станом на 01.03.2015 року переплати по рядку 23.2 декларації з податку на додану вартість в сумі 553269 грн. 00 коп., податковий орган зарахував суму, що підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок платника податку в розмірі 109563 грн. 00 коп. за листопад 2013 року на погашення недоїмки. Крім того, на той час у позивача був наявний невідшкодований на рахунок податок на додану вартість за вересень 2013 року в сумі 121302,00 грн. та за жовтень 2013 року в сумі 124002,00 грн., що підтверджено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року (справа №817/3054/14), залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року (а.с. 118-133).

Згідно підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування відшкодування відємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Надміру сплачені грошові зобовязання суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобовязань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (підпункт 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У відповідності до пункту 87.1 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За наведених обставин неправомірні дії відповідача, які полягали у безпідставному зволіканні у відновленні по картці особового рахунку позивача переплати по декларації з ПДВ за листопад 2013 року після закінчення процедури судового узгодження податкових зобов'язань (з 06 лютого 2015 року) призвели до того, що таку переплату було відновлено тільки 15.05.2015 року. За наявності на той час невідшкодованого на рахунок платника податку ПДВ за вересень та жовтень 2013 року на суму відповідно 121302,00 грн. та 124002,00 грн., зарахування суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню платнику податку на розрахунковий рахунок в банку за листопад 2013 року в розмірі 109563,00 грн. є протиправним.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 року №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області щодо зарахування суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника податку у банку, у розмірі 109563,00 грн. за листопад 2013 року в рахунок погашення податкової заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс".

Присудити на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.