Справа № 810/2220/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2220/15 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фоззі-Фуд» (далі - Позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару: від 25.11.2014 року №100260006/2014/000089/2; від 25.11.2014 року №100260006/2014/000088/2; від 24.11.2014 року №100260006/2014/000086/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2014 року з метою митного оформлення товару - свинячої печінки, продавець та виробник «Vion Sales West B.V.», Нідерланди, Позивачем подано Відповідачу наступні митні декларації: №100260006/2014/158042 (поставка №491.1_90); №100260006/2014/158045 (поставка №491.1_91); №100260006/2014/158036 (поставка №491.1_92).

На підтвердження митної вартості товару Позивачем надано контролюючому органу такі документи: до митної декларації №100260006/2014/158042 картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (d 1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (2730); рахунок-фактуру на перевезення вантажу (3004); документи, що підтверджують вартість перевезення вантажу (30078); інвойс (3105); страховий поліс (3530); договір страхування вантажів (9000); додаткову угоду № 1 до зовнішньоекономічного контракту (4103); зовнішньоекономічний контракт (4104); договір на перевезення вантажу (4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1,Ф-2 (5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару; резервну позицію; сертифікат про походження товару загальної форми; сертифікат якості.

До митної декларації №100260006/2014/158036 Позивачем надано такий самий пакет документів та заяву про перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Контролюючий орган при прийнятті вказаних документів зазначив, що згідно пункту 1.1.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 року №101014611 вантаж вважається застрахованим згідно умов договору, якщо страхувальником на цей вантаж оформлено та надіслано за електронною поштою повідомлення - додаток №1, який є невід»ємним додатком до договору з описом такого вантажу, маршруту, номером інвойсу, страхової суми. Додаток №1 декларантом надано без опису вантажу, маршруту, номеру інвойсу, страхової суми.

Так, у страхових полісах зазначені замовлення, які також декларантом не надавались.

Митний орган вказав, що Позивачем не були надані зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності, а також додатки до договору про перевезення. У графі 44 митних декларацій зазначено, що документи не подаються одночасно з митною декларацією та зберігаються у декларанта.

З огляду на те, що декларантом не були надані документи, що підтверджують митну вартість товару згідно 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (додатки до договору про перевезення), Відповідач повідомив Позивача про необхідність надання додаткових документів у підтвердження митної вартості товару.

Так, 24.11.2014 року Відповідач направив електронні повідомлення про необхідність подачі додаткових документів по усім поставкам однаковий пакет: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач 24.11.2014 року на вимогу контролюючого органу надав наступний пакет документів, що підтверджується листами від 24.11.2014 року №2153, №2156, №2157: роздруківку станом на 24.11.2014 року з сайту http://www.alibaba.com/products/FQ/pork liver.html стосовно вартості печінки мороженої свинячої; прайс-листи; комерційні пропозиції; генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013р.; копії митних декларацій країни відправлення (тільки по поставкам № 491.1 90 і № 491.1_91, оскільки по поставці № 441.1.-92 - на момент запиту така декларація була відсутня); документи, що підтверджують вартість перевезення товару (довідки) від 24.11.2014р. № 441.1.-90, № 441.1.-91; № 441.1.-92; страхові поліси по кожній поставці.

Відповідачем 25.11.2014 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів: №100260006/2014/000089/2 (поставка № 491.1_91); № 100260006/2014/000088/2 (поставка № 491.1 90) та від 24.11.2014 року №100260006/2014/000086/2 (поставка № 491.1_92) із зазначення про ненадання Позивачем витребовуваних документів.

Згідно вказаних рішень митна вартість визначена за резервним методом.

З метою випуску товару у вільний обіг Позивачем подано митні декларації від 25.11.2014 року №100260006/2014/158051 (поставка №491.1_90), від 24.05.2015 року №100260006/2014/158052 (поставка №491.1_91) та від 24.05.2015 року №100260006/2014/158047 (поставка №№491.1_92) з урахуванням прийнятих рішень про коригування вартості товарів.

Як зазначає Позивач, загальний розмір переплати податків та зборів 86 697,00 грн.

Згідно ст.49 Митного кодексу України (далі - Кодекс) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.52 Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 53 Кодексу визначено перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, та вказано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 54 Кодексу передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Положеннями ст.55 Кодексу визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Аналізуючи наведенні правові норми, колегія суддів вважає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішень про коригування митної вартості товару вказано, що коригування здійснено у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності. В довідці про транспортні витрати зазначається, що вантаж не страхувався. До митного оформлення надається страховий поліс компанії «Граве Україна».

Декларантом не надано додаткові документи на письмову вимогу митного органу, а саме не надано: виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що Відповідачем не обгрунтовано необхідність надання Позивачем додаткових документів, у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про підтвердження поданими документами митної вартості товару.

Отже, колегія суддів вважає, що перелік документів, встановлений ч.3 ст.53 Кодексу, подається в повному обсязі за їх наявності, а тому у разі відсутності таких документів не може кваліфікуватися як самостійна і автоматична підстава для коригування митної вартості.

Поряд з цим, Відповідачем не доведено обґрунтованість прийнятих оскаржуваних рішень та не наведені підстави, які вказують на те, що Позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості, оскільки Позивачем надані всі необхідні документи в порядку ч.8 ст.55 Кодексу.

Щодо визначення Відповідачем митної вартості за резервним методом, слід зазначити таке.

Статтею 57 Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як було встановлено раніше, згідно рішень про коригування митної вартості товарів від 25.11.2014 року №100260006/2014/000089/2; від 25.11.2014 року №100260006/2014/000088/2; від 24.11.2014 року №100260006/2014/000086/2 митна вартість товару складає 6 336,00 євро за одиницю, що є вищою за вартість, заявлену Позивачем.

Крім того слід зазначити, що Відповідач в оскаржуваних рішеннях послався на неможливість застосування методів 2а та 2б у зв'язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а неможливість застосування методів 2в та 2г через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Водночас, у вказаних рішеннях митний орган послався на визначення митної вартості із застосуванням резервного методу та зазначив, що митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Факти, які вплинули на коригування використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтвердженні документально.

Процедура консультації між органом доходів і зборів та декларантом проведена шляхом надіслання електронного повідомлення.

Таким чином, оскаржувані рішення містять протилежні визначення про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що вказані Відповідачем в оскаржуваних рішеннях розбіжності є несуттєвими та формальними, спростовуються матеріалами справи, а, отже, не впливають на рівень заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару.

Разом з тим, витребовуваючи додаткові документи, Відповідач не конкретизовує, які саме розбіжності містять надані Позивачем документи, на підтвердження яких саме обставин необхідно надати додаткові документи та не зазначено конкретизованої інформації, яка могла викликати сумнів у достовірності заявленої Позивачем митної вартості.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

Окрім того, в рішеннях про коригування митної вартості товару Відповідач чітко не вказав, які відомості в наданих документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребовувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

З правової позиції Верховного суду України, вказаної у постановах від 30.06.2015 року у справі №814/283/14, від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року у справі № 21-262а12 вбачається, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Розділом ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, передбачений опис граф, зокрема, Графа 33 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості», так у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Згідно ч.1 ст.452 Кодексу інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається центральним органом виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

Отже, Відповідач мав можливість застосувати метод 2а або 2б визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 року №21-326а13.

Також, колегія суддів вважає, що Відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб»єкта владних повноважень при прийнятті рішень про коригування митної вартості товару: від 25.11.2014 року №100260006/2014/000089/2; від 25.11.2014 року №100260006/2014/000088/2; від 24.11.2014 року №100260006/2014/000086/2, оскільки подані Позивачем документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару, а тому оскаржувані рішення Відповідача підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 22 жовтня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.