Справа № 704/1435/2012
Суддя: Кривка В. П.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 704/1435/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

19.10.2015 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя Кривка Володимир Павлович

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

відповідача представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької районної ради Закарпатської області про стягнення сум індексації і компенсації за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 68 531 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

19.09.2012 року позивач звернувся в суд з указаними позовними вимогами, які обгрунтовані таким.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2011 р. з Воловецької районної ради Закарпатської області в користь ОСОБА_1 стягнуто середньо-місячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.10.2009 р. по 16.10.2010 р., виходячи з середнього заробітку 8408 грн. 42 коп. з допущенням до негайного виконання стягнення зазначеного середньомісячного заробітку в межах платежу за один місяць. Ця постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду. На виконання постанови суду видано виконавчі листи, за якими з відповідача на користь позивача стягнуто втрачений заробіток у вказаний період. Оскільки відповідач виконував рішення примусово і тривалий період позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути внаслідок несвоєчасної виплати втраченого заробітку втрати за індексом інфляції та компенсацію.

У судовому засіданні позивач ці вимоги уточнив і просить стягнути з відповідача 68 531 грн.

Представник відповідача позов по суті заперечив частково, а позицію обґрунтував наступним. Відповідач є органом місцевого самоврядування, який фінансується з державного бюджету через орган державного казначейства. Судове рішення про стягнення на користь позивача втраченого заробітку виконувалось примусово, бо не було коштів на добровільне виконання цього рішення. Тому позивачу втрачений заробіток, зазначений у цього рішенні за вказаний період, виплачено повністю, а саме: 8408 грн. 42 коп. ( місячний платіж до негайного виконання) - виплачено 25.02.2011 р.; 1366 грн. 75 коп. 15.12.2011 р.; 84 026 грн. - 26.03.2012 р. Представник відповідача вважає, що позивачу належить виплати індексацію заробітної плати за період 11.2009 р. 10.2010 р. в сумі 413 грн. 06 коп.

Оцінивши зміст позовних вимог, доводи сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав і мотивів.

Судом установлені обставини, які не потребують доказуванню і визнані сторонами, а саме.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2011 року , яка набрала законної сили згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 р., стягнуто на користь ОСОБА_1 з Воловецької районної ради середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 жовтня 2009 року по 16 жовтня 2010 року, виходячи з середнього заробітку 8408 грн. 42 коп.

Згідно постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 21.12.2012 р., ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 р. і ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р. ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Воловецької районної ради про стягнення 3 % річних за період з 01.11.2009 р. по грудень 2011 р., а також у стягненні моральної шкоди в сумі 17 700 грн. у звязку з несвоєчасною виплатою втраченого заробітку, присудженого постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2011 р.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 р. суд розглянув позов ОСОБА_1 до Воловецької районної рази Закарпатської області в частині позовних вимог про стягнення сум індексації і компенсації за період затримки виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Періодом вимушеного прогулу ОСОБА_1 після звільнення з посади голови Воловецької районної ради є 20.10.2009 р. 16.10.2010 р.: втрачений середньомісячний заробіток у цей період, установлений рішенням суду в сумі 8408 грн. 42 коп.; ОСОБА_1, виходячи з середньомісячного заробітку, повністю виплачено примусово органом виконавчої служби втрачений заробіток у вказаний вище період. Виплату проведено такими сумами по датам: 8408 грн. 42 коп. - 25.02.2011р. ; 1366 грн. 75 коп. 15.12.2011 р.; 84 026 грн. - 26.03.2012 р.

Отже, відповідач виплатив позивачу втрачений заробіток несвоєчасно, зокрема за рішенням суду, яке виконувалось примусово і несвоєчасно.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем з приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: Кодексом законів про працю України; Законами України: "Про оплату праці", "Про індексацію грошових доходів населення", ''Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порешенням строків їх виплати", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427.

Індексація заробітної плати провадиться згідно зі статтею 33 Закону України «Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" і Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 101 відсоток (величину порога індексації). Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена статтею 34 Закону України "Про оплату праці" і провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам доходів (пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати та інших), якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток (стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", пункт 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427).

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" та постанові від 21.05.2014 р. у справі № 6-43цс14 висловив правову позицію, згідно з якою за наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації і компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Відповідач не подав доказів нарахування і виплати позивачу індексації і компенсації втраченого заробітку, присудженого за рішенням суду у звязку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а також письмові розрахунки та обгрунтування відсутності підстав для таких виплат.

Відповідач як роботодавець субєкт владних повноважень зобовязаний виконувати трудові гарантії, передбачені законодавством про працю, зокрема виконати вимоги ст. ст. 33, 34 закону «Про оплату праці» , ст. ст. 95, 110 КзпП, а саме відповідно до законів «Про індексацію грошових доходів населення» і «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», постанов КМУ № 1078 від 17.07.2003 р. і № 1427 від 20.12.1997 р. відповідач зобовязаний нарахувати і виплатити розмір індексації заробітної плати за індексом споживчих цін, нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із затримкою її сплати за індексом споживних цін у встановленому порядку, а також надати на вимогу працівника письмовий розрахунок сум індексації і компенсації.

Доводи представника відповідача та поданий письмовий розрахунок у частині індексації заробітної плати з визначенням суми 413 грн. 06 коп., суд відхиляє, оскільки такий розрахунок має бути поданий за підписом керівника і головного бухгалтера відповідача з покликанням на Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Натомість суд відхиляє і вимоги позивача стягнути з відповідача суму 68 531 грн., оскільки позивач цю суму необгрунтував належними розрахунками з посиланням на вищевказані нормативні акти та індекси споживчих цін у відповідний період. Подані позивачем розрахунки у виді таблиць (додатки до позовної заяви) суд не бере до уваги, бо ці розрахунки обґрунтовані з покликанням на ст. 625 ЦК України, яка не застосовується до розглядуваних правовідносин.

Суд вважає, що спір між сторонами слід вирішити на користь позивача із застосуванням положень, передбачених ст. 162 ч. 2 (п. 2) з огляду на встановлені обставини та наведені мотиви, а саме зобовязати відповідача нарахувати і виплатити позивачу в установленому законом порядку індексацію заробітної плати і компенсацію втраченого заробітку у звязку з несвоєчасною виплатою такого.

Оскільки сторони відмовились від консультативного висновку спеціаліста державного органу праці з питань нарахування сум індексації і компенсації заробітної плати за ухвалою суду від 16.09.2015 р. і такий висновок станом на час розгляду справи і винесення постанови в справу не надійшов, суд вважає за необхідне застосувати до відповідача субєкта владних повноважень вимоги ст. 267 ч. 1 КАС України з метою контролю за виконанням судового рішення після набрання ним законної сили.

Судові витрати у виді судового збору за ставкою, передбаченою законом «Про судовий збір», виходячи із задоволених позовних вимог, з урахуванням того, що позивач за поданими позовними вимогами у звязку з пільгою не оплачував подання позову судовим збором, слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 267 ч. 1 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Воловецьку районну раду нарахувати і виплатити ОСОБА_1:

- індексацію заробітної плати відповідно до вимог закону «Про індексацію грошових доходів» і в порядку, передбаченому постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078 (з змінами і доп.) за період з 20 жовтня 2009 року по 16 жовтня 2010 року;

- компенсацію втрати частини доходів у звязку з несвоєчасною виплатою втраченого заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із звільненням з посади голови Воловецької районної ради і поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2009 року по день фактичного повного виконання судового рішення - постанови Ужгородського міськ-районного суду Закарпатської області від 04.01.2011 року, що завершено датою 26 березня 2012 року, виходячи з виплаченого ОСОБА_1 середньомісячного заробітку 8408 грн. 42 коп. у вказаному періоді.

Стягнути з Воловецької районної ради судові витрати у виді судового збору в сумі 487, 20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) в користь держави.

Зобовязати Воловецьку районну раду в особі керівника вказаного органу субєкта владних повноважень протягом тридцяти днів з дня набрання постановою законної сили подати звіт про виконання судового рішення до Міжгірського районного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення .

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя:ОСОБА_3