Справа № 127/15008/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/15008/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 30 квітня 2014 року по день припинення права на отримання пенсії згідно з абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 в редакції, який діяв до 24.04.2014 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням положень абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», згідно з яким розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням (а. с. 5-6).

Листом №218/Г-12 від 13 травня 2015 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у здійсненні перерахунку пенсії позивачу (а. с. 7-8).

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" визначено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 р. № 112 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення", яка набрала чинності 24 квітня 2014 року внесено зміни до абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, та передбачено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми цих видів грошового забезпечення за 60 календарних місяців служби на 60.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 р. № 155 "Про внесення змін до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393", яка набрала чинності 04 червня 2014 року внесено зміни до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та повернуто норму, відповідно до якої розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2014 року у справі №826/10137/14, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 року визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття положення п.п.1 п.1 змін, що внесені до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 р. №112 в частині внесення змін до абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

В обґрунтування вказаних рішень суди зазначили, що особам, яким розраховано пенсію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, за період з 24.04.2014 року по 04.06.2014 року (період коли діяли зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112), пенсія призначалась в меншому розмірі в порівнянні з тими особами, яким пенсія призначена до та після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112. Порядок пенсійного забезпечення відповідних категорій осіб внаслідок внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112 має дискримінаційний характер, оскільки порядок обчислення пенсії до прийняття цієї постанови і після внесення змін до неї є сталим, на відміну від періоду дії змін (період з 24.04.2014 року по 04.06.2014 року).

ОСОБА_2 пенсія призначена 30 квітня 2014 року, розмір якої обчислено відповідно до абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112.

Враховуючи, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2014 року, яка набрала законної сили, визнано незаконними та нечинними з моменту прийняття зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 до абз. 3 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 та відповідно до яких була обчислена пенсія позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки з дати призначення пенсії позивачу - 30 квітня 2014 року по день розгляду справи зміни до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вносились, а положення вказаної норми передбачають обчислення пенсії в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2015 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Залімський І. Г.