Справа № 162/1539/14-а, 2а-162/473/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 876/1735/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глушка І.В.,

суддів Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову Любешівського районного суду Волинської області від 29.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2014 р. позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (далі - Управління), просила визнати дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати зі збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років протиправними; зобов'язати Управління провести перерахунок та виплату пенсії за період в межах визначеного строку позовної давності, відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 29.12.2014 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов'язано Управління починаючи з 02.06.2014 року провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку. Постанову у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Вважає, що судом не враховано, що оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) із зниженням пенсійного віку передбаченого Законом №796, а тому з врахуванням вимог ст.28 Закону №1058 проводився перерахунок пенсії позивачу на 1% за кожен рік роботи понад встановлений страховий стаж. Апелянт вважає, що спірні правовідносини не можуть бути врегульовані одночасно Законом №1058 та Законом №796, оскільки будь-який перерахунок пенсії, доплата до неї можливі лише в межах застосування Закону, згідно якого призначалась пенсія.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням (а.с.5).

З 26.12.1996 р. позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.01.2004р. - Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

14.11.2014 р. ОСОБА_1 звернулась в Управління із заявою щодо перерахунку розміру пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Управління від 24.11.2014 р. в здійсненні такого перерахунку відмовлено, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України "Про пенсійне забезпечення" або спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пенсію обраховано за її заявою згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.01.2004р. - Закону України "Про загальнообов'язкову державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) в редакції в редакції Закону №2291-IV від 23.12.2004р., за кожен повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам, пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Доплата за понад встановлений мінімальний стаж роботи позивачу здійснюється відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується Розпорядженням на перерахунок пенсії.

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 14.11.2014 р. позивач зверталась до Управління з заявою щодо перерахунку розміру пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте не ставила перед відповідачем питання про отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку.

Слід зауважити, що дана норма розповсюджується на призначені пенсії на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може бути застосована для перерахунку пенсії для осіб, які одержують пенсію відповідно до Закону України №1058-IV .

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України №1058-IV, то і її збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону.

Враховуючи ту обставину, що за вибором позивача нараховується і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", збільшення розміру пенсії здійснюється відповідно до положень цього Закону, колегія суддів вважає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії за стажем згідно ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є безпідставні.

Однак, колегія суддів зауважує, що позивач має право звернутись до Управління з заявою про одержання пенсії відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно до вимог ч.2 ст.56 цього Закону, скористатись правом на збільшення пенсії на 1 % понад заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В контексті вищевикладених процесуальних норм, колегія суддів також звертає увагу на те, що посилання позивача на ту обставину, що вона зверталась до відповідача із заявою про обрання умов, норм та порядку пенсійного забезпечення встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не знаходить свого підтвердження наявними матеріалами справи, зокрема у справі відсутня відповідна заява позивача, та така не надана позивачем суду апеляційної інстанції для надання їй відповідної правової оцінки.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Щодо судових витрат, то з врахуванням вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задовольнити. Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 29.12.2014 року у справі № 162/1539/14-а, 2-а/162/473/2014 - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик