Справа № 344/9352/14а,2а/344/531/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Справа № 876/2111/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства "Прогрес-Буд ІФ" на постанову Івано-Франківського міського суду від 23.01.2015 р. у справі за позовом Івано-Франківської міської ради, третьої особа із самостійними вимогами на предмет спору Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гетьмана Мазепи 35А" до Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного підприємства "Прогрес-Буд ІФ" про визнання нечинними містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2014 року Івано-Франківська міська рада звернулася з адміністративним позовом до Департаменту архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання нечинними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 09.03.2011 року за №39, а 10.07.2014 року з аналогічними вимогами до відповідача звернулось Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гетьмана Мазепи 35А".

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що спірні містобудівні умови і обмеження видано з порушенням вимог ст. 24 та Розділу ІV-1 Закону України «Про планування та забудову територій», Постанови КМУ від 20.05.2009р. № 489 «Про затвердження Порядку надання вихідних даних для проектування об'єктів містобудування», а саме без розроблення містобудівного обґрунтування, проведення обов'язкової процедури громадського обговорення та всупереч ст. 10 Закону України «Про планування та забудову територій», Постанови КМ України №522 від 20.05.2009р. «Про затвердження Порядку проведення державної експертизи містобудівної документації».

Постановою Івано-Франківського міського суду від 23.01.2015 року визнано протиправними містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 09.03.2011 року за №39, а в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, ПП "Прогрес-Буд ІФ" подало апеляційну скаргу.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням заперечень на позовні вимоги, зокрема зазначає, що відповідачем виготовлено містобудівні умови та обмеження у відповідності до наведених приписів нормативних актів.

Одночасно апелянт вказує, що стороною позивача та третью особою з самостійними вимогами пропущено безпричинно строк звернення до суду з даним позовом, а суд першої інстанції довільно трактуючи положення ст.ст. 99 та 100 КАС України прийшов до помилкового висновку про поважність пропуску встановленого строку та безпідставно поновив такий.

Тому апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову за якою вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку необхідно частково задовольнити з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що ПП "Прогрес-Буд ІФ" здійснює будівництво восьмиповерхового багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Мазепи, 35А в м. Івано-Франківську. Згідно до державного акту на право постійного користування землею від 24 червня 1994 року серії ІФ 15/4-000037, виданого приватній виробничо - комерційній фірмі "Прогрес-Прут» правонаступником якої є Приватне підприємство «Прогрес-Буд ІФ», надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,199 га, що знаходиться за адресою Гетьмана Мазепи 35А, м. Івано-Франківськ для будівництва малоповерхових будинків. Рішенням виконавчого комітету міської ради за № 462 від 23.09.2008 року надано дозвіл ПП «Прогрес-буд ІФ» на проведення проектно-пошукових робіт для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Г. Мазепи, 35А на переданій в постійне користування земельній ділянці. 09.03.2011 року управлінням архітектури та містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради затверджено та видано ПП «Прогрес-буд ІФ» містобудівні умови і обмеження №39 на будівництво восьмиповерхового багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Мазепи, 35А в м. Івано-Франківську.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновками суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Правовідносини у даній справі стосуються законності містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Мазепи, 35А в м. Івано-Франківську, виданих 09.03.2011 року управлінням архітектури та містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Івано-Франківська міська рада звернулася з даним адміністративним позовом до суду лише 25.06.2014 р., а третя особа із самостійними вимогами на предмет спору Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гетьмана Мазепи 35А" 10.07.2014 р. тобто з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, визнаючи пропущеним строк звернення до суду поновив такий, вважаючи, що причини пропуску строку є поважними.

При цьому суд першої інстанції не навів жодних причин пропуску строку звернення та не вказав доказів які б обґрунтували поважність причин пропущення цього строку.

На противагу зазначеного судом першої інстанції необхідно вказати, що рішенням сесії Івано-Франківська міська рада №1096-36 від 06.06.2013 р. доручено департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради забезпечити внесення у триденний строк змін до п.6.7 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Мазепи, 35А в м. Івано-Франківську, виданих 09.03.2011 року, встановивши поверховість забудови три поверхи.

29.11.2013 р. виконавцем повідомлено Івано-Франківську міську раду про неможливість внесення змін до спірного правовстановлюючого документа.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.07.2013 р. за пропуском строку звернення до суду залишено без розгляду позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гетьмана Мазепи 35А" за аналогічними обставинами, яка набрала законної сили.

Також суд звертає увагу на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 р. скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2014 р. за якими було скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області декларації про початок виконання будівельних робіт приватного підприємства "Прогрес-Буд ІФ" за № ІФ 4 від 01.11.2011 р. та відмовлено Івано-Франківській міській раді, ОСББ "Гетьмана Мазепи 35А" в задоволенні позовних вимог, заявлених останніми в жовтні 2013 року, де серед підстав позову було покликання на незаконність оскаржуваних містобудівних умов та обмежень.

Колегія суддів зауважує, що поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також стороною апелянта подано до суду витяг Держбудінспекції України про реєстрацію в листопаді 2014 р. декларації про готовність багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Мазепи, 35А в м. Івано-Франківську до експлуатації.

В свою чергу згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, дії субєкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Суд у своїх рішеннях підкреслює, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Відповідно до цього рішення принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Справа «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04).

Оскільки, колегія суддів не вбачає причини пропущення строку звернення до суду, поважними, а також те, що позивач та третя особа при зверненні до суду не надали доказів які б обґрунтували поважність причин пропущення строку, то наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі статті 100 КАС України.

У зв»язку з викладеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цьогоКодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку із тим, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.4 ч.1 ст. 198, ст.202, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Прогрес-Буд ІФ" - частково задовольнити.

Скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 23.01.2015 р. у справі №344/9352/14а.

Адміністративний позовом Івано-Франківської міської ради, третьої особа із самостійними вимогами на предмет спору Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гетьмана Мазепи 35А" до Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного підприємства "Прогрес-Буд ІФ" про визнання нечинними містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : В.П. Сапіга

Судді: Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 13.10.2015р.