Справа № 2а-3758/12/1370
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/59392/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Вербицької О.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управляння Міндоходів у Львівській області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014

та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2012

у справі № 2а-3758/12/1370

за позовом Закритого акціонерного товариства «Автонавантажувач»

до Державної податкової інспекції у Яворівському районі Львівської області Державної податкової служби

за участю Прокуратури Львівської області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Автонавантажувач» звернулось до суду, з урахуванням заяви про зміну (збільшення) позовних вимог, з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.10.2010 № /0, від 29.04.2011 № 0 та № Державної податкової інспекції у Яворівському районі Львівської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Городоцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управляння Міндоходів у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.04.2011 № 0 (від 19.10.2010 № /0) в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 805 951 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2011 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 201 487 грн. штрафних (фінансових) санкцій; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 31.03.2010, складено акт № 1619/23-2/31210049 від 29.09.2010, в якому зафіксовані порушення, зокрема: пп. 1.11.1 п. 1.11, пп. 1.22.2 п. 1.22, п. 1.25 ст. 1, п. 4.1, пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.10 п. 5.2 ст. 5, пп. 8.4.4 п. 8.4, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого донараховано податок на прибуток в сумі 1 850 724 грн, в т.ч. за ІІІ кв. 2007 року - 125 021 грн., ІV кв. 2007 року - 149 253 грн., І кв. 2008 року - 24 197 грн., ІІ кв. 2008 року - 48 673 грн., ІІІ кв. 2008 року - 692 954 грн, ІV кв. 2008 року - 626 196 грн., І кв. 2009 року - 17 716 грн, ІІ кв. 2009 року - 17 455 грн, ІІІ кв. 2009 року - 24 845 грн., ІV кв. 2009 року - 124 414 грн. та зменшено збитки за І кв. 2010 року в сумі 243 368 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 19.10.2010 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 850 724 грн. основного платежу.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення скасоване в частині нарахування 201,50 грн. основного платежу та 29.04.2011 відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 0 про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 850 522,50 грн. основного платежу;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 462 631 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції та оскарження судових рішень фактично лише в частині задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2011 № 0 (від 19.10.2010 № /0) в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 805 951 грн.; та податкового повідомлення-рішення від 29.04.2011 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 201 487 грн. штрафних (фінансових) санкцій, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

27.08.2007 ЗАТ «Автонавантажувач» укладено договір позики № 27/08 з ТОВ «Вест-Торг-2» (Російська Федерація) на суму 30 000 000 російських рублів на поповнення обігових коштів, терміном погашення не пізніше 30.09.2008. На розрахунковий рахунок ЗАТ «Автонавантажувач» надійшла сума позики в сумі 12 700 000 російських рублів, що еквівалентно 2 650 333 грн. На день перевірки сума позики не повернена.

ЗАТ «Автонавантажувач» за згодою ТОВ «Вест-Торг-2» 30.09.2008 укладено договір № ВАИ/3009-08 про перевід боргу на нового кредитора ЗАТ «Інженерні технології» (далі - Договір про перевід боргу). Згідно з цим Договором позивач зобов'язався погасити заборгованість до 20.12.2008 в розмірі 3 549 123,86 грн. в якості відшкодування витрат, що будуть понесені ЗАТ «Інженерні технології» на виконання умов Договору позики.

Актом пред'явлення векселів до оплати від 22.12.2008 ЗАТ «Автонавантажувач» пред'явив ЗАТ «Інженерні технології» до оплати Векселі на загальну суму 3 548 498,80 грн., а останнє акцептувало та погодилося здійснити платежі за цими Векселями.

Таким чином, є вірним судовий висновок, що вимоги ЗАТ «Інженерні технології» до ЗАТ «Автонавантажувач» щодо сплати 3 549 123,86 грн. згідно з Договором про перевід боргу та вимоги ЗАТ «Автонавантажувач» до ЗАТ «Інженерні технології» щодо сплати 3 548 498,80 грн. по акту пред'явлення векселів до оплати від 22.12.2008 є зустрічними однорідними вимогами, що встановлено вказаними особами договором від 22.12.2008 № АІ/221208 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно пп. 1.11.1 п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» фінансовий кредит - кошти, які надаються банком-резидентом або нерезидентом, кваліфікованим як банківська установа згідно із законодавством країни перебування нерезидента, або резидентами і нерезидентами, які мають статус небанківських фінансових установ, згідно з відповідним законодавством, а також іноземними урядами або його офіційними агентствами чи міжнародними фінансовими організаціями та іншими кредиторами-нерезидентами у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк, для цільового використання та під процент. Правила надання фінансових кредитів встановлюються Національним банком України (стосовно банківських кредитів), а також Кабінетом Міністрів України (стосовно небанківських фінансових організацій) відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 цього Закону поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно з п. 4.1 ст. 4 зазначеного Закону валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 цього Закону валовий доход включає: доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів.

Отже, згідно з даними бухгалтерського обліку (картка рахунку 50 «Довгострокові зобов'язання») станом на 30.09.2008 борг по Договору позики перед ТОВ «Вест-Торг-2» переведений на ЗАТ «Інженерні технології», відповідно така позика, яка одержана від нерезидента і переведена на резидента України не може вважатись поворотною фінансовою допомогою, яку слід віднести до валових доходів.

Також, позивачем укладено кредитний договір від 19.08.2005 № 1/157 із ЗАТ КБ «Приват Банк» на отримання кредиту в сумі 3 000 000 грн. на поповнення обігових коштів, терміном погашення до 19.08.2008 (далі - Кредитний договір).

Станом на 01.07.2007 сума неповерненого кредиту становила 2 595 000 грн.

31.08.2007 ЗАТ «Автонавантажувач» погасив кредит в сумі 200 000 грн., а сума непогашеного кредиту станом на 01.09.2007 становила 2 395 000 грн.

Відповідно до умов договору від 09.10.2007 № 1 про відступлення права вимоги та акту прийому передачі від 12.10.2007 до цього ж договору Банк передав (відступив) ВАТ «Оргхім» усі свої права за Кредитним договором, в тому числі, щодо сплати ЗАТ «Автонавантажувач» грошових коштів за Кредитним договором, що станом на 09.10.2007 становила величину 2 482 886,35 грн., з яких: кредит - 2 395 000 грн., проценти за користування кредитом - 52 816,44 грн., пеня - 5 069,91 грн., комісія за закриття кредиту - 30 000 грн.

29.12.2008 між ВАТ «Оргхім» та ЗАТ «Автонавантажувач» укладено договір 1/Д про врегулювання відносин щодо виконання грошового зобов'язання, згідно умов якого ЗАТ «Автонавантажувач» зобов'язався не пізніше 28.02.2010 сплатити на користь ВАТ «Оргхім» розраховану станом на 09.10.2007 заборгованість за Кредитним договором, яка становила величину 2 482 886,35 грн.

Пунктом 5.1 Кредитного договору було визначено, що у випадку порушення ЗАТ «Автонавантажувач» строку повернення кредиту, а таким днем згідно з п. 2.3.2 Кредитного договору слід вважати день розірвання такого договору, ЗАТ «Автонавантажувач» зобов'язується сплатити кредитору пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з Актом звірки заборгованості за грошовим зобов'язанням від 24.09.2010, укладеним між ЗАТ «Автонавантажувач» і ПАТ «Оргхім» (правонаступник ВАТ «Оргхім») визначено сальдо по заборгованості між сторонами станом на 30.04.2010, яке становить 4 057 381,84 грн., з яких: 2 482 886,35 грн. - сума боргу станом на 09.10.2007; 710 491,04 грн. - пеня, що нарахована з 10.10.2007 по 30.04.2010, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочення; 764 005 грн. - інфляційні витрати за відповідний період часу з 10.10.2007 по 01.04.2010; 99 999,45 грн - 3% річних від простроченої суми за період з 10.10.2007 по 01.04.2010.

Розмір такої заборгованості та відповідні розрахунки підтверджуються ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.09.2010 в справі № 33/30 про банкрутство ЗАТ «Автонавантажувач», що набрала законної сили, де ПАТ «Оргхім» визнано кредитором ЗАТ «Автонавантажувач» на загальну суму 4 057 506,84 грн.

В судовому порядку встановлено, що станом на 30.04.2010 з 4 057 381,84 грн. боргу, 1 662 381,84 грн. - це проценти та інші види компенсації як плата за користування кредитними коштами в сумі 2 395 000 грн., а тому сума боргу перед ВАТ (ПАТ «Оргхім») не може вважатися поворотною фінансовою допомогою, як наслідок нарахування умовних процентів в розмірі облікової ставки НБУ, розрахованої за кожен день використання такої суми, і включення їх до валового доходу не проводиться.

Враховуючи наведені обставини, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управляння Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.В. Вербицька
О.А. Моторний