Справа № 804/1120/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/25647/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року

у справі № 804/1120/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) про (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнання протиправним та скасування рішення від 13.09.2013 № 366 в частині повернення страхових коштів в сумі 189 545,22 грн., та застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 103 348,60 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Фонду від 13.09.2013 № 366 в частині повернення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» страхових коштів в сумі 189 545,22 грн., та застосування до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 103 348,60 грн.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Фонд оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просило залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, з 07.08.2013 по 16.08.2013 та 28.08.2013 Фондом було проведено планову перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо правильності використання страхових внесків з 01.04.2012 по 30.06.2013, за результатами якої складено акт від 28.08.2013.

На підставі акта перевірки, Фондом прийнято рішення від 13.09.2013 № 366 про повернення коштів фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності згідно якого позивачу нараховано пеня 08,84 грн., визначено неправомірну витрату коштів - 232 590,76 грн., яка підлягає поверненню та накладено штраф у розмірі 116 446,35 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в разі якщо останній день тимчасової непрацездатності припадає на день початку нічної зміни, то допомога з тимчасової непрацездатності за цей день підлягає виплаті застрахованим особам за години нічної зміни, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності. Таким чином рішення про неправомірну витрату страхових витрат коштів Фонду в сумі 189 545,22 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті Закону України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2240-ІІІ) законодавство України, що регулює відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Положеннями частини другої статті 4 Закону № 2240-ІІІ визначено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 29 Закону № 2240-ІІІ застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 34 Закону № 2240-ІІІ за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 Закону № 2240-ІІІ).

Згідно зі статтею 35 Закону № 2240-ІІІ допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Умови та розмір оплати встановлюється власником або уповноваженим ним органом перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві (далі - дні тимчасової непрацездатності), за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників визначено у Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 439 (далі - Порядок № 439).

Положеннями частини першої статті 51 Закону № 2240-ІІІ та пункту 3 Порядку № 439 передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Пункт 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (далі Порядок обчислення) не передбачає розподілення робочого часу протягом однієї зміни з метою визначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно з пунктом 1 Інструкції Про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 №1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 №455, листок непрацездатності у разі захворювання чи травми видається на весь період тимчасової непрацездатності до її відновлення або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК).

Положеннями статті 57 Кодексу законів про працю України передбачено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що законодавством України не передбачено можливості відновлення працездатності в середині зміни.

Відповідно до статті 7 Закону України від 01.07.1993 № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди», статті 57 Кодексу законів про працю України колективним договором між власником та головою профспілкового комітету затверджено внутрішній трудовий розпорядок ПАТ«АрселорМіталл Кривий Ріг», який містить інформацію про: дату роботи бригад, зміну, тривалість зміни, час її початку і закінчення, порядок чергування працівників у змінах. У графіках роботи № 170 та № 171 години нічної зміни зазначені у день її початку та відображені як «Н» без розбивки на день початку/день кінця нічної зміни. У розшифруванні літерних та цифрових кодів графіка зазначено години нічної зміни і години перерви, видно, що нічна зміна припадає на два календарних дні. Такий облік робочого часу не є підсумованим, або таким, що ведеться в годинах.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у 876 робітників ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» згідно з листками непрацездатності за період, протягом якого проводилась перевірка, останні дні листів непрацездатності у окремих випадках припадають на день початку нічної зміни.

При цьому, у графіках робочого часу ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» години нічної зміни зазначені у день її початку без поділу на день початку та день кінця нічної зміни, хоча у розшифровці буквених і цифрових кодів графіку вказано години нічної зміни, згідно з якими видно, що нічна зміна приходиться на два календарні дні.

Оскільки, час початку і закінчення щоденної роботи передбачено правилами внутрішнього трудового розпорядку та графіками змінності позивача і нічна зміна розпочинається у перший її день, то працівник який не став до роботи на початку робочої зміни, не може заступити до роботи в середині цієї зміни.

Таким чином, посилання Фонду на те, що в листку непрацездатності у графі «Стати до роботи» вказують число і місяць, коли приступити до роботи і який вважається першим робочим днем і його перебіг починається з 00:00 годин є безпідставними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення про неправомірну витрату ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» страхових витрат коштів Фонду в сумі 189 545,22 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом старший консультант І.О. Рідзевська