Справа № 807/1061/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1061/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю:

позивача: Прокурор Міжгірського району Закарпатської області - представник ОСОБА_1 ,

відповідача: Синевирсько-Полянська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області - представник в судове засідання не з"явився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави до Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 16 жовтня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 жовтня 2015 року.

18 червня 2015 року, позивач - Прокурор Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд із позовною заявою до Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (далі - відповідач), якою просить: визнати протиправним та скасувати рішення Синевирсько-Полянської сільської ради № 363 від 25.01.2015 року 31 сесії VI скликання "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі".

Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням Синевирсько-Полянської сільської ради № 363 від 25.01.15 року "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі" встановлено батьківську плату за харчування дітей у Синевирсько-Полянському навчальному закладі у розмірі 40% від загальної вартості харчування дитини на день, вирахуваної щомісячно. При цьому, Синевирсько-Полянська сільська рада при прийнятті даного рішення порушила норму, встановлену п.2 ч.5 ст.35 Закону України Про дошкільну освіту, ч.29 п.2 аб.3 Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 та п.3 ч.1 Постанови, внаслідок чого порушено законне право на безкоштовне харчування у дошкільних навчальних закладах сіл дітей, що виховуються у малозабезпечних сім'ях, та, відповідно, конституційні засади місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, прокурор Міжгірського району Закарпатської області самостійно звернувся з даним позовом в інтересах держави на захист територіальної громади сіл з числа малозабезпечених сімей до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Отже, зазначене рішення Синевирсько-Полянської сільської ради, на думку позивача не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 12 жовтня 2015 року за допомогою факсимільного звязку на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов лист від представника відповідача, з клопотанням про розгляд справи у його відсутності та надано письмові пояснення щодо позову.

У письмових поясненнях відповідач, зазначає, що виконком Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на Вимогу прокурора Міжгірського району Закарпатської області про направлення до прокуратури копії рішення виконавчого комітету сільської ради щодо організації харчування в ДНЗ, надіслав листом за № 02-5/54 від 09.06.2015 року копію рішення сільської ради щодо встановлення плати за харчування у дошкільному навчальному закладі та копію розпорядження сільського голови про пільги за харчування дітей з малозабезпечених сімей у Синевирсько-Полянському навчальному закладі (лист за № 02-05/61 від 22.06.2015 року).

Розпорядженням сільського голови від 03.03.2015 року за № 33 "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей в ДНЗ" встановлено розміри батьківської плати, визначено категорію малозабезпечених родин, які не справляють батьківської плати. На підставі зазначеного розпорядження завідувач Синевирсько-Полянського ДНЗ своїм наказом зменшила розмір плати за харчування для батьків, які виховують трьох і більше дітей. Фактично рішенням сесії від 21.01.2015 року не порушено інтереси громадян, тільки відповідно до Бюджетного кодексу України на 2015 рік та відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України за № 404 від 07.04.2015 року "Про внесення змін до Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних закладах та інтернатних навчальних закладів" змінено розмір плати за харчування дітей з 50% на 40%, але скасовано право мешканців села на звільнення від плати за харчування дітей малозабезпечених сімей.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами докази та матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.

В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

У Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (частина друга статті 144). Цьому конституційному положенню відповідають Закон України Про місцеве самоврядування, у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено здійснення Генеральним Прокурором України та підпорядкованими йому прокурорами прокурорського нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів, в тому числі, місцевими Радами, їх виконавчими органами та посадовими особами.

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.19 Закону України "Про прокуратуру" предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, в тому числі, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів, що стосуються, зокрема, економічних відносин. Згідно ч.2 цієї статті, перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

Згідно зі ст.6 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада міста.

Судом встановлено, що рішенням від 25.01.2015 року № 363 "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі - встановлено батьківську плату за харчування дітей у Синевирсько-Полянському навчальному закладі у розмірі 40% від загальної вартості харчування дитини на день, вирахуваної щомісячно. Дане Рішення прийнято на підставі ст.29 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення Синевирсько-Полянської сільської ради № 363 від 25.01.2015 року "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі" судом встановлено наступне.

Статтею 25 Закону України Про освіту організація та відповідальність за харчування у навчальних закладах державної та комунальної форми власності покладається на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, керівників навчальних закладів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.35 Закону України Про дошкільну освіту, організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані дошкільні навчальні заклади, органи місцевого самоврядування, а також на керівників дошкільних навчальних закладів.

Згідно з п.1 Порядку надання послуг з харчування дітей у дошкільних, учнів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №116 від 02.02.2011, організація харчування дітей у державних та комунальних навчальних закладах покладається на органи виконавчої влади, а в навчальних закладах, що належать територіальним громадам, - на органи місцевого самоврядування.

Законами України Про дошкільну освіту (п.1 ч.5 ст.35) та Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року (ч.29 п.2 аб.1) встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що становить не менше 60 відсотків (у міській місцевості) та не менше 40 відсотків (у сільській місцевості) від вартості харчування на день.

Від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сімях, у яких сукупний дохід на кожного члена сімї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах", що як вже зазначалося судом визначено п.2 ч.5 ст.35 Закону України Про дошкільну освіту, ч.29 п. 2 аб.3 Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 та п.3 ч.1 Постанови Кабінету міністрів України Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів від 26.08.2002 №1243.

У п.3 ч.1 ст.1 Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям визначено, що сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, - це малозабезпечена сім'я.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що у той спосіб і формі, в якій викладено оскаржуване рішення - плата за харчування у дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі, яка встановлена у розмірі 40% стосується усіх батьків.

При цьому, позивачем не оскаржувався та не заперечувався визначений розмір плати батьків у розмірі 40% від вартості харчування на день.

Суд погоджується з доводами позивача, що Рішення Синевирсько-Полянської сільської ради № 363 від 25.01.2015 року Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі, який викладено у змісті, що встановлено батьківську плату за харчування дітей у Синевирсько-Полянському навчальному закладі у розмірі 40% від загальної вартості харчування дитини на день, вирахуваної щомісячно (а.с.11) прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин та не у спосіб визначений законом, з наступних підстав.

Згідно ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Важливо вернути увагу відповідача на частину 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, де приписами зазначеної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - за змістом цей критерій випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та "У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що прийняття рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, що в даному випадку не визначено відповідачем у рішенні, що є предметом оскарження.

При цьому, незважаючи на вимоги закону, Синевисько-Полянська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області при прийнятті даного рішення порушено норми встановлені п.2 ч.5 ст.35 Закону України Про дошкільну освіту , ч.29 п. 2 аб.3 Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року та п.3 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів № від 26.08.2002 року № 1243, що проявилося у не зазначенні в змісті оскаржуваного рішення про порядок звільнення від сплати за харчування батьків або осіб, що їх замінюють.

Надані відповідачем копія розпорядження сільського голови про пільги за харчування дітей з малозабезпечених сімей у Синевирсько-Полянському навчальному закладі (лист за № 02-05/61 від 22.06.2015 року) та Розпорядження сільського голови від 03.03.2015 року за № 33 "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей в ДНЗ" де встановлено розміри батьківської плати, визначено категорію малозабезпечених родин, які не справляють батьківської плати не спростовують протиправність оскаржуваного рішення те не відновлюють порушені права категорій осіб, що визначені Законом "Про дошкільну освіту" та Закону "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям".

Щодо позовних інших позовних вимог, суд зазначає, що зобов`язати відповідача розглянути питання щодо прийняття рішення про організацію харчування дітей у навчальних дошкільних закладах у відповідності до вимог Закону, суд фактично перебирає на себе повноваження органу державної влади, який наділений законними повноваженнями щодо прийняття вказаних актів.

Зясувавши повно та всебічно обставини в адміністративній справі, підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, з підстав визначених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст.17, 71, 86, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави до Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення 31 сесії шостого скликання Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 363 від 25 січня 2015 року "Про встановлення батьківської плати за харчування дітей у Синевирсько-Полянському дошкільному навчальному закладі".

3.В частині інших позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_2