Справа № 02/2а-6257/11
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 02/2а-6257/11 Головуючий у 1-й інстанції: Куренков Є.С.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на додаткову постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва в якому просив визнати дії відповідача щодо нарахування йому пенсії як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи без збільшення у 3,5 рази та на 12%, протиправними та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок основної пенсії по інвалідності відповідно до вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 № 1293 з підвищенням її у 3,5 рази та згідно з вимогами п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 13.04.2004 № 894, збільшивши її на 12 %, виплатити недоплачені суми підвищення до пенсії з урахуванням проведених виплат.

Додатковою постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року зобов'язано УПФУ в Дарницькому районі м. Києва провести ОСОБА_5 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її на 12%, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 13.07.2004 № 894 «Про підвищення розмірів пенсій призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано УПФУ в Дарницькому районі м. Києва провести ОСОБА_5 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з підвищенням її на 3,5 рази, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 27.12.2005 № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати додаткову постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи захворювання, пов'язаного з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З прийняттям нового законодавства, позивач звернувся до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва із заявою про перерахунок і виплату раніше призначеної пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з положеннями Постанов № 1293 та № 894 в якій просив збільшити її розмір у 3,5 рази та на 12 відсотків відповідно, однак у її задоволенні відповідач відмовив.

Посилаючись на те, що розмір призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідає розмірам передбаченим цим Законом і Постановами, а також на відмову УПФУ привести їх у відповідність з вимогами вищевказаного Закону та нормативно правових актів, позивач просив зобов'язати усунути зазначені порушення провівши перерахунки.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на підвищення розміру пенсії у 3,5 рази та на 12 % відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 1293 від 27 грудня 2005 року та № 894 від 13 липня 2004 року.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Частиною 1 і 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законами України «Про державний бюджет України» на відповідні роки визначається розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з метою здійснення подальших заходів щодо диференціації розмірів пенсій було прийнято рішення про збільшення розміру пенсії призначеної відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ: у 3,5 рази - пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази - пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках, громадянам, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ не може бути нижчим: для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи - 500 гривень, III групи - 467 гривень; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 440 гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370 гривень.

Таким чином, статтею 54 Закону № 796-ХІІ розмір пенсії визначається з показника мінімальної пенсії за віком, в той час як Постановою № 1293 мінімальний розмір пенсії для цих же категорій осіб визначається з інших критеріїв, які не передбачені статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку розмір основної пенсії по інвалідності позивача встановлений Законом №796-ХІІ і ніякого підвищення, крім внаслідок зміни розміру мінімальної пенсії за віком, ним не передбачено.

Отже, застосування положень Постанови № 1293, в частині визначення розміру пенсії, не відповідає принципу верховенства права та засадам пріоритетності нормативно-прорваних актів.

Крім того, позивач просить підвищити розмір його пенсії у відповідності до Постанови № 894, якою передбачено збільшення з 1 вересня 2004 року на 12 відсотків пенсій (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексацій), призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону №796-ХІІ.

При цьому слід врахувати ту обставину, що Постанови № 1293 та № 894 набули чинності з 1 січня 2006 року та 1 вересня 2004 року відповідно, за своїм правовим змістом щодо застосування мають одноразовий характер.

За таких обставин, правових підстав для здійснення перерахунку пенсії з її підвищенням на 12 відсотків та збільшення у 3,5 рази у відповідача не було.

Таким чином, враховуючи пріоритетність законів України над підзаконними нормативно-правовими актами, вимоги позивача про збільшення розміру пенсії на 12 % та у 3,5 рази відповідно до вказаних постанов є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2014 року в адміністративній справі № К/9991/18797/11.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що додаткова постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на додаткову постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та підписано - 23.10.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.