Справа № 496/2256/15-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р. Справа № 496/2256/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Галич О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області про визнання нечинним рішення, його скасування та визнання права на пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області з позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення відповідача № 51 від 18.11.2014 р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 12.08.2014 року.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано рішення № 51 від 18 листопада 2014 року управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах нечинним та скасувати його.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з 12 серпня 2014 року.

В апеляційній скарзі, управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 має загальний стаж роботи понад 34 років, з яких понад 19 років працював на посаді терміста на нагрівальних печах, а саме у період з 26.09.1985р. по 13.04.2000р. в «Одеському судноремонтному заводі ім. 50-річчя Радянської України», з 14.04.2000р. по 16.06.2000р. в «Опытное призводство ЮЖНИИМФ», з 11.12.2000р. по 15.03.2005р. в «Опытное призводство НИПКИМФ» .

19 серпня 2014 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 1, згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 51 від 18 листопада 2014 року управлінням Пенсійного фонду України було відмовлено позивачу у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 із посиланням на відсутність даних про проведення підприємством атестації робочих місць.

Не погоджуючись з такими діями управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації на підприємстві покладено на керівника підприємства, організації, а тому не може бути підставою для відмови у включенні відповідного періоду роботи до пільгового стажу та призначенні пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з вище зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає, що при винесенні постанови про задоволення позову, суд не допустив порушень норм матеріального права чи процесуального, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і при стажі не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на значених роботах.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442.

Цим Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 Порядку атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Результати атестації, як вперше проведеної, так і чергові, застосовуються при визначенні стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протягом 5 років після затвердження її результатів. При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування в стаж, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, повного п'ятирічного періоду роботи з шкідливими та тяжкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право протягом зазначеного періоду повинно бути підтверджено результатами атестації робочих місць.

У роз'ясненнях Міністерства праці та соціальної політики України, викладених у листі від 16 грудня 1999 року № 01-3/2586-02-6 «Про порядок обчислення стажу роботи для призначення пільгових пенсій за результатами атестації робочих місць», встановлено, що у разі підтвердження права за результатами атестації 31 липня 1997 року (впродовж 5 років після зведення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці), до пільгового стажу зараховується весь період роботи за професіями і посадами, передбаченими Списками № 1 і № 2, тобто період до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації і подальший період роботи впродовж 5 років після вперше проведеної атестації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно п. 11 вказаного Порядку, контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації покладається на органи Державної експертизи умов праці.

У роз'ясненнях про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21 серпня 2000 року за №205, передбачено, що в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці, у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно -гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Несвоєчасне або неналежне проведення атестації робочих місць не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів вважає, що відмова відповідача у зарахуванні стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового стажу, що дає право призначити пенсію на пільгових умовах, на підставі відсутності атестації робочих місць є неправомірною, оскільки обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці покладено на керівника підприємства, організації, а тому не може бути підставою для відмови у включенні відповідного періоду роботи до пільгового стажу.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у рішенні прийнятому у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області про визнання нечинним рішення, його скасування та визнання права на пенсію на пільгових умовах - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: