Справа № 22а-18453/11
Суддя: Гальонкін С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області про перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та стягнення недоплаченої суми щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю за період з 01 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області про перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та стягнення недоплаченої суми щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 1 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року - задоволено частково.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі мінімальної пенсії за віком, встановленому ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 1 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дане рішення, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм бюджетного законодавства України. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач має статус громадянки, евакуйованої із зони відчуження, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і ця обставина підтверджується посвідченням категорії 2 серії Б № 025928.

Відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивачу додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, встановлювалась та виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530 «Деякі питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 15 % до прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили

працездатність. Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України. Також необхідно зазначити, що зазначена Постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом (прийнятим на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього.

Отже, позивач мав право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 1 вересня 2009 року відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд вірно зазначив наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд прийшов до доцільного висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання додаткової пенсії у розмірах, передбачених ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд правомірно зобовязав Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 1 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, та провести відповідні виплати.

Позовна вимога щодо виплати визначеної позивачем грошової суми задоволенню не підлягає, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача нараховувати в майбутньому щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, починаючи з 1 вересня 2010 року, також не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області - відхилити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Адміністративного суду України.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1