Справа № 466/6351/14-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 876/10826/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження від 14.08.2014 року № 43429965, № 43430075; 2) скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень від 14.08.2014 року № 43429965, № 43430075; 3) зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення по даній справі.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.10.2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цією постановою суду не погодився позивач і оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом не з'ясовано тієї обставини, що у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» державний виконавець зобов'язаний після спливу двомісячного терміну виконання рішення звернутися до суду щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення. Апелянт вказує, що статею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, проте, судом в оскарженій постанові стверджується, що позивач не позбавлений права повторно пред'явити виконавчі листи до виконання. Також зазначає апелянт, що судом при винесенні рішення не враховано норми постанови КМ України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантуються державою» №440 від 03.09.2014 року, якою визначено порядок виконання судових рішень щодо нарахування та виплати соціальних виплат. Крім цього, суд не скористався практикою Європейського суду з прав людини.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 06.10.2014 р. та ухвалити нове рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги вважає, що таку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 14 серпня 2014 року закінчено виконавче провадження ВП № 43430075 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-419/2011 виданого Шевченківським районним судом м. Львова 20.06.2012 року про зобов'язання УПФ України в Шевченківському районі м. Львова призначити та виплатити на користь ОСОБА_1 згідно ст.ст.54, 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основну пенсію в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановлений ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 11 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2010 року з урахуванням виплачених сум (а.с. 7).

Іншою оскарженою постановою державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 14 серпня 2014 року закінчено виконавче провадження ВП № 43429965 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-69/2011 виданого Шевченківським районним судом м. Львова 02.08.2012 року про зобов'язання УПФ України в Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 листопада 2010 року (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час розглядуваних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 75 цього Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно ст. 89 вказаного вище Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Крім цього, статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави для закінчення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, - повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону (пункт 11).

Згідно частин 2, 3 цієї статті, у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із змісту оскаржених постанов державного виконавця від 14.08.2014 року видно, що державним виконавцем було вчинено дії визначені статтями 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", а постанови про закінчення виконавчого провадження винесені на підставі п.11 ч.1 ст.49 цього Закону.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч.3 ст.181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Таким чином, з врахуванням того, що розглядуваний адміністративний позов ОСОБА_1 заявлено до відповідача Підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Львівській області і усі вимоги резолютивної частини цього адміністративного позову про визнання незаконними дій і рішень та зобов'язання вчинити дії, спрямовані на адресу Підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Львівській області, тому, зумовлюється висновок про те, що адміністративний позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України, згідно з частиною першою якої, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Таким чином, за змістом цієї норми допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції.

У зв'язку із цим, суд апеляційної інстанції не може задоволити позовні вимоги, які заявлені до неналежного відповідача в адміністративній справі.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції від 06.10.2014 року.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.10.2015 року.