Справа № 807/1958/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1958/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю: представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Свалявського районного центру зайнятості про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 20 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1П.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.5-6) до Свалявського районного центру зайнятості (далі відповідач, Свалявський РЦЗ), якою просить зобовязати Свалявський районний центр зайнятості зняти з реєстрації укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудовий договір № 1027, який був зареєстрований 10 жовтня 2003 року Залізничним районним центром зайнятості м. Львова.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 9 жовтня 2003 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 прийнята на роботу бармена. 4 січня 2005 року вказаний трудовий договір був розірваний за згодою сторін, про що свідчить запис у трудовій книжці, втім, при зверненні до Свалявського РЦЗ позивачу відмовлено в отриманні статусу безробітної та допомоги по безробіттю, оскільки, вищезгаданий трудовий договір не знятий з реєстрації у центрі зайнятості. Неможливість зняття з реєстрації трудового договору без ФОП ОСОБА_2, з якою неможливо встановити зв'язок, а також відсутність законодавчого врегулювання примусового приводу роботодавця до центру зайнятості для зняття з реєстрації договору та правова неврегульованість питання зняття з реєстрації договорів фізичною особою-підприємцем, яка втратила такий статус, призводить до порушення конституційних прав позивача на соціальний захист у випадку безробіття.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 до суду направлено заяву, якою просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та розгляд справи провести за її відсутності та у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України розгляд справи проведено за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Директором Свалявського районного центру зайнятості до суду направлено заяву (лист від 09.10.2015 року № 1341), згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить провести розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, відтак, у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України, розгляд справи проведено за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09 жовтня 2003 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 укладено трудовий договір № 1027, який був зареєстрований Залізничним районним центром зайнятості м. Львова 10.10.2003 року. Згідно укладеного договору позивач прийнята на роботу барменом. 04 січня 2005 року, указаний трудовий договір був розірваний за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що свідчить запис у моїй трудовій книжці під № 9, внесений ФОП ОСОБА_2 та засвідчений її печаткою. 24 червня 2015 року, при зверненні до Свалявського районного центру зайнятості, ОСОБА_1 повідомлено, що згідно до єдиної бази служби зайнятості, укладений 09.10.2003 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 трудовий договір, належним чином не знятий з реєстрації у центрі зайнятості. Тому в отриманні статусу безробітної та допомоги по безробіттю, позивач не має права.

30.06.2015 року ОСОБА_3 надіслано листа до Львівського міського центру зайнятості (як правонаступника Залізничного районного центру зайнятості м. Львова, який реєстрував трудовий договір) про зняття з реєстрації трудового договору від 03.10.2003 року. Однак, листом Львівського міського центра зайнятості від 10.07.2015 року за № 13/3977, останній відмовлено у проханні у зв'язку із необхідністю подання трудового договору з відміткою про його розірвання та зняття з реєстрації.

Враховуючи те, що примірник трудового договору знаходився у роботодавця. 02.07.2015 року позивач надіслала цінного листа ФОП ОСОБА_2 за її юридичною адресою, що зазначена в базі даних Інтернет ресурсу Державного підприємства "Інформаійно-ресурсний центр", дані якого відповідають Єдиному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, про зняття з реєстрації укладеного між сторонами трудового договору. Проте, 07.08.2015 року вказаний лист повернуто, тому що він не був вручений адресату у зв'язку із відсутністю за вказаною адресою, а термін зберігання листа зійшов.

19.08.2015 року позивачем надіслано листа до Свалявського районного центру зайнятості з проханням про зняття з реєстрації трудового договору. 20.08.2015 року на підставі вивчення направленого звернення Свалявським районним центром зайнятості надіслано відповідь пре неможливість задоволення прохання, оскільки, відповідно до пунктів 8-9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, передбачені вичерпні варіанти зняття з реєстрації трудових договорів. З вказаних положень Порядку, не передбачена можливість зняття трудового договору з реєстрації без фізичної особи.

Як встановлено позивачем, згідно інформації Інтернет ресурсу Державного підприємства "Інформаійно-ресурсний центр", ФОП ОСОБА_2. припинила підприємницьку діяльність 07 вересня 2005 року.

Неможливість зняття з реєстрації трудового договору без ФОП ОСОБА_2, з якою не можна встановити зв'язок, а також відсутність законодавчого врегулювання примусового приводу роботодавця до центру зайнятості для зняття з реєстрації договорів та правова неврегульованість питання зняття з реєстрації договорів фізичною особою - підприємцем, яка втратила такий статус, - призводить до порушення Конституційних прав на соціальний захист у випадку безробіття (ст. 46 Конституції України), а тому, ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом про зобовязання Свалявського районного центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 1027, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1, зареєстрований у львівському міському центрі зайнятості 10 жовтня 2003 року.

Кодексом законів про працю України регулюються трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст.2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

28.10.2014 року набрав чинності наказ Міністерства соціальної політики України від 16.09.2014р. № 660 "Про внесення змін до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року N 260", відповідно до якого пункт 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року N 260, викладено в наступній редакції: "У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору".

Частиною 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Таким чином, відсутність факту зняття з реєстрації трудового договору від 09 жовтня 2003 року означає, що позивач відноситься до зайнятого населення, яке не може претендувати на статус безробітного.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч.3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 4 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Пунктами 1, 7 Положення "Про Державну службу зайнятості України", затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013р. N 19/2013, передбачено, що державна служба зайнятості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Служба входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також через міжрегіональні територіальні органи Служби.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Відповідно до ч. 4 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, враховуючи презумпцію невинуватості особи, закріплену у ст. 62 Конституції України, з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок доказування правомірності позовних вимог покладається в даному випадку на позивача. Позивачем доведено правомірність вимог щодо зобов'язання Свалявського районного центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 1027, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1, зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості 10 жовтня 2003 року, тобто, позовні вимоги відповідають вимогам закону та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені дослідженими письмовими доказами, визнання відповідачем позовних вимог не суперечить вимогам Закону та не порушують права, свободи та інтереси сторін, в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Свалявського районного центру зайнятості про зобовязання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Зобовязати Свалявський районний центр зайнятості знати з реєстрації трудовий договір № 1027, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1, зареєстрований у львівському міському центрі зайнятості 10 жовтня 2003 року.

3. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_4