Справа № 2-а-2440/11
Суддя: Бутенко С. Б.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-2440/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2011 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області, як адміністративного суду, ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення одноразової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на порушення її права на одержання одноразової грошової допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просила визнати дії відповідача протиправними та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Комсомольської міської ради сплатити їй заборгованість за щорічною допомогою на оздоровлення за 2011 рік в сумі 2748 грн. та виплачувати таку допомогу в подальшому, починаючи з 01 січня 2012 року в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Представник відповідача 23 травня 2011 року надіслала до суду письмові заперечення проти позову, в задоволенні якого просила відмовити через необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог. Вважає, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Комсомольської міської ради діяло в межах повноважень, передбачених законодавством і проводило виплату допомоги позивачці у розмірах, встановлених відповідними постановами Кабінету Міністрів України та у межах асигнувань, передбачених бюджетною програмою.

Розглянувши справу без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наявні докази по справі, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, достатні для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, проаналізувавши соціальне законодавство, яке діяло в зазначений період, вважаю, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних мотивів.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка є особою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження 2 категорії та відповідно до абзацу сьомого частини четвертої, частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХП у редакції

Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР, що діє після визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, визначеному на момент виплати.

Проте, позивачці щорічна допомога на оздоровлення у 2011 році була виплачена у розмірі 75 грн., що його встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з положень частини 2 статті 19, пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України, орган соціального захисту населення мав діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виключно якими визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562, всупереч Закону, щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено у твердій грошовій сумі, без урахування мінімальної заробітної плати, що є державною соціальною гарантією, розмір якої неодноразово змінювався законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, у визначеному Законом розмірі та поклала виконання даного обовязку на органи соціального захисту населення за місцем проживання громадян, діяння відповідача щодо не нарахування позивачці зазначеної щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, є протиправними.

У відповідності до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Проте, оскільки на органи соціального захисту населення покладено обовязок призначення, донарахування, перерахунку соціальних виплат та підготовки документів для її виплати, зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення, є достатнім для поновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, тому вимога позивачки про зобовязання відповідача виплачувати їй щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат і в подальшому починаючи з 01 січня 2012 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8-11, 158-162, 183-2, 185, 186 КАС України, суд,

р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Міністерства праці та соціальної політики України щодо не нарахування ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Міністерства праці та соціальної політики України здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за 2011 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобовязати відповідача виконати постанову негайно.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно. Суддя С.Б. Бутенко