Справа № 2-а-2117/10
Суддя: Воробйова І. А.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2а-2117/2010
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року

м. Запоріжжя

Судця Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйова I.A.., розглянувши у сроченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій - правомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

11.10.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, у якому зазначив, що він як інвалід III групи внаслідок захворювання повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на -: Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії І, отримує державну та додаткову пенсії передбачені статями 50 та 54 Закону № 796. Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних їй пенсій не відповідають розмірам передбаченим цим Законом, і на відмову УПФ привести їх у відповідність з ; лотами Закону, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не перерахунку та виплати пенсії з 22.05.2008 року, а також зобовязати відповідача провести перерахунок та призначити державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також виплатити недоплачену суму з урахуванням проведених виплат.

Справа розглядається судом в скороченому провадженні відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в новій редакції) строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений у шість місяців, а тому, нарахування повинно здійснюватись у межах даного строку, тобто за шість місяців.

Приймаючи до уваги, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом його прав то 11.04.2010 року, судом не встановлено, що зазначений строк пропущено позивачем з поважних причин, а тому ухвалою суду позовні вимоги заявлені за період до 11.04.2010 року залишені судом без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що з включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як видно з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено III групу інвалідності, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, вкладкою до посвідчення, довідкою МСЕК.

Позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України № 796 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 Закону України № 796.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3 та 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно частини 4 статті 54 вищевказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам III-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком .Виплата додаткової пенсії відповідно до 53 цього Закону здійснюється повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. При таких обставинах позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 Мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 Відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це -: іа гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному : г>. згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16.07.08 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», на підставі якої була нарахована пенсія позивачу, оскільки остання істотно звужує обсяг :встановлених законом прав.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 вищезгаданого Закону, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи ; і .знається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабміну України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної : додткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на викладене суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення ч.З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки давність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для : відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.З ст.67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для .6, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений з ідповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, собам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату піклувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані такими, то не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4,6-8,10-18 підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу 2 "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

В рішеннях Конституційного Суду України у справах № 1 -21 /05 від 11. 10. 2005 р., № 8 від 06. 07. 1999 р. №5 рп/02 від 20. 03. 2002 р,. № 7 -рп/04 від 17. 03. 2004 року, № 20-рп/04 від 01.12.2004 р, № 10 п/р від 22.05.2008 року, що стосувались спорів, повязаних з реалізацією права на соціальний захист

певних категорій громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, КСУ

зазначив, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, відповідно до ст. 22 Конституції України є неприпустимим.

Таким чином, при розрахунку розміру пенсії та додаткової пенсії позивача слід керуватися ст.ст. 50. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок : -: Тульської катастрофи", відповідно до яких особам, віднесеним до постраждалих першої категорії,

інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких

встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Право позивача на отримання зазначеної пенсії та додаткової пенсії закріплено у Законі, гарантовано державою та підтверджується відповідними доказами, а обов'язок здійснення перерахунку пенсії позивача покладено саме на Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 158-164, 183-2, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі і Запоріжжя щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з С 4.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя тг звести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та щомісячної таткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про стату с і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 1 ст 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум з 11.04.2010 року.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду "стягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: І.А. Воробйова