Справа № 815/5922/15
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року 14год.45хв. м. Одеса Справа № 815/5922/15

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

секретар Сакара М.М.

за участю представників: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Підприємства «Флагман» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Підприємства «Флагман» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в якому позивач з урахуванням уточень на позов просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 червня 2015 року між Підприємством «Флагман» у формі ТОВ (Україна) та Spice Home (Єгипет) був укладений Контракт № SH 08/06/15-1, відповідно до умов якого Продавець - Spice І lome (Єгипет) зобов'язався - поставити на умовах - CІF порт Одеса, Україна, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «ІНКОТЕРМС - 2010», а Покупець - Підприємство «Флагман» у формі ТОВ (Україна) отримати товар та оплатити його вартість відповідно до умов укладеного Контракту. Контракт був укладений з зазначенням конкретного асортименту товару, кількості та вартості. На підставі укладеного Контракту, Продавець - Spice Home (Єгипет) надав Покупцю - Підприємству «Флагман» у формі TOB (Україна) проформу інвойсу №1005 від 08.06.2015 року на загальну суму поставки зазначену в Контракті - 11390 доларів США. На підставі даного інвойсу. відповідно до п. 3.6. укладеного Контракту. 17. 06. 2015 року Підприємством «Флагман» у формі ТОВ була здійснена 20% передоплата в сумі 2278 доларів США, що підтверджується копією SWIFT - повідомлення від 14.06.2015 р. та копією виписки з банківського рахунку Продавця Spice Home (Єгипет) за 18. 06. 2015 року. При фактичному завантаженні товару до контейнеру було виявлено, що узгоджена кількість товару не може фізично розміститися, та, за взаємною згодою сторін, кількість товару № 2 була зменшена з 1.5 МТ до 1 МТ. Дане підтверджується пакувальний листом від 28.06.2015 року. У відповідності до пакувального листа, продавцем була відкоригована загальна сума поставленого товару та наданий комерційний інвойс № 1005 від 28.06.2015 року. На підставі даного інвойсу, відповідно до п. 3.6. укладеного Контракт 17.07.2015 року Підприємством «Флагман» у формі TOB була здійснена остаточна оплата вартості товару в сумі 8612 доларів США, що підтверджується копією SWIFT - повідомлення від 17.07.2015 р. та копією виписки з банківського рахунку Продавця Spice Home (Єгипет) за 21.07.2015 року. До порту призначення товар прибув 21.07.2015 року, що підтверджується відміткою на необоротному коносаменті № MSCUE 1330605. 30.07.2015 року Підприємство «Флагман» у формі TOB (шляхом залучення третіх осіб - TOB «Глобал шен Лінк» та ПП «Гол Сервіс») з метою митного оформлення отриманого товару, подало до митного органу всі необхідні документи. З огляду на вказане, заявлена позивачем митна вартість базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, а тому рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та надав до суду заперечення у письмовому вигляді які мотивовані тим, що для підтвердження митної вартості товарів до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №500060001/2015/014083 від 30.07.2015 уповноваженою особою декларанта подані: комерційний інвойс від 28.06.2015 № 1005, зовнішньоекономічний договір від 08.06.2015 № SH08/06/15-1, копія митної декларації країни відправлення від 29.06.2015 б/н; інші документи. Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №500060001/2015/014083 від 30.07.2015 було встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: в поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 15.06.2015 № 05 зазначено, що оплата здійснюється згідно інвойсу від 08.06.2015 № 1005, проте до митного оформлення був наданий інвойс від 28.06.2015 № 1005; в банківському платіжному документі від 17.06.2015 № 10 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс, у зв'язку з чим не було можливим перевірити, зважаючи на частковість оплати товарів, чи саме за дану поставку оплачений товар. Отже, зазначені розбіжності між інвойсом, який був поданий до митного оформлення та тим, який був зазначений у банківському платіжному документі від 15.06.2015 № 05, а також відсутність в банківському платіжному документі від 17.06.2015 № 10 посилання на інвойс, на підставі якого було проведено оплату, виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, могли свідчити про неавтентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів. Таким чином, надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Листом від 31.07.2015 б/н декларант повідомив про неможливість надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Отже, оскільки декларантом або уповноваженою ним особою не були подані до митниці додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а в документах, які надані позивачем та його представниками до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № 500060001/2015/014083 від 30.07.2015 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.б ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, передбачено, що заявления митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Судом встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №500060001/2015/014083 від 30.07.2015 уповноваженою особою декларанта подані: комерційний інвойс від 28.06.2015 № 1005, зовнішньоекономічний договір від 08.06.2015 № SH08/06/15-1, копія митної декларації країни відправлення від 29.06.2015 б/н; інші документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Також частинами першою, четвертою статті 337 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №500060001/2015/014083 від 30.07.2015 було встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

- в поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 15.06.2015 № 05 зазначено, що оплата здійснюється згідно інвойсу від 08.06.2015 № 1005, проте до митного оформлення був наданий інвойс від 28.06.2015 № 1005;

- в банківському платіжному документі від 17.06.2015 № 10 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс, у зв'язку з чим не було можливим перевірити, зважаючи на частковість оплати товарів, чи саме за дану поставку оплачений товар.

У відповідності до пункту 2.1 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601) платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити такий реквізит як призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави). Пунктом 2.2 вищезазначеного Положення передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Отже, зазначені розбіжності між інвойсом, який був поданий до митного оформлення та тим, який був зазначений у банківському платіжному документі від 15.06.2015 № 05, а також відсутність в банківському платіжному документі від 17.06.2015 № 10 посилання на інвойс, на підставі якого було проведено оплату, виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, могли свідчити про неавтентичність поданих до митного оформлення документів та про можливу підміну документів з метою заниження заявленої митної вартості товарів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Пунктом 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як витрати на страхування цих товарів.

Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс),- це міжнародні правила по тлумаченню найбільш широко використовуваних торгових термінів в області зовнішньої торгівлі, у них зазначені яка з сторін договору-купівлі продажу повинна здійснити необхідні для перевезення та страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, та які витрати несе кожна з сторін.

Обрані сторонами умови зовнішньоекономічного договору умови поставки товару визначають те, які витрати включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари або іншими словами, визначають конкретні складові митної вартості товарів.

Через те, що надані позивачем документи виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, у митного органу виникла необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, до яких, зокрема, відносяться відносяться виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Також, статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 3) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Згідно з статтею 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства, а отже у виписках з бухгалтерської документації містяться відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також частиною 6 статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Листом від 31.07.2015 б/н декларант повідомив про неможливість надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Оскільки декларантом або уповноваженою ним особою не були подані до митниці додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а в документах, які надані позивачем та його представниками до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № 500060001/2015/014083 від 30.07.2015 були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.б ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У відповідності з практикою суду касаційної інстанції, наприклад, згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 у справі № К/800/19445/14 за позовом ГОВ "ТБ Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Відповідно до статті VII Генератьної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна грунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-УІ встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) - у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно схожих складових компонентів товару.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ст.60 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (метод 4), не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно:

1) витрат на виплату комісійних, що були фактично сплачені або підлягають сплаті, чи

звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття

загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та

виду;

2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження,

транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат).

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (метод 5) -не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних що надаються виробником товарів, які оцінюються, або від його імені інформації про вартість, яка повинна складатися із сум:

- вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

- обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

- загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну).

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна грунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015.

Згідно з пунктом 4 розділу 3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362, митна вартість, визначена згідно з положеннями 64 статті Кодексу (резервного методу), повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами за методами митних вартостях, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні методів 1-5.

Наприклад, вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами може бути "гнучко застосована", аби дозволити митному органу використати вартість операції ввізних товарів того самого "класу або виду" та/або виготовлених в різних країнах походження.

Аналогічні положення містяться у примітці до статті 7 Додатку І до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.94 N 475/94 "Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів" встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Як встановлено судом Одеською митницею за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у резервному методі), митне оформлення яких вже було здійснено є більшим, ніж заявлений декларантом у митній декларації № 500060001/2015/014083 від 30.07.2015: товар № 1 (митна декларація від 15.07.2015 № 204050000/2015/012230, тому митну вартість визначено на рівні 1,80 доларів США за 1 кг ваги нетто; товар №2 (митна декларація від 29.07.2015 № 125110011/2015/010502), тому митну вартість визначено на рівні - 1,90 доларів США за 1 кг ваги нетто; товар № 3 (митна декларація від 15.07.2015 № 204050000/2015/012230), тому митну вартість визнано на рівні 1,90 доларів США за 1 кг ваги нетто, товар № 5 (митна декларація від 06.05.2015 № 500060001/2015/009290), тому митну вартість визнано на рівні - 2,60 доларів США за 1 кг ваги нетто.

У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що Одеською митницею ДФС правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості № 500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015.

Частиною другою статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Суд звертає увагу, на те, що у рішенні про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також, в прийнятому рішенні зазначено, що листом від 31.07.2015 б/н декларант повідомив про неможливість надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Також у рішенні про коригування митної вартості № 500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015 визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю - митні декларації від 15.07.2015 №204050000/2015/012230, від 29.07.2015 № 125110011/2015/010502, від 15.07.2015 № 204050000/2015/012230, від 06.05.2015 № 500060001/2015/009290.

Пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1,2,3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/5/215 від 31.07.2015, та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості № 500060001/2015/610100/1 від 31.07.2015, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №500060001/5/215 від 31.07.2015, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому суд вважає, що відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.

Щодо документів наданих позивачем в серпні 2015 року до митниці разом з заявою для повернення зайво сплачених платежів та зборів, на які листом №2098/10/15-70-25 від 02.09.2015 року Одеська митниця ДФС надала відповідь відмову (а.с. 103-105), то вони судом не приймались до уваги, так як на час прийняття оскаржуваного рішення вказані документи Одеській митниці ДФС не надавались, та це не позбавляє позивача в разі незгоди з даним листом-рішенням звернутись до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що Одеською митницею ДФС правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства та у межах своєї компетенції прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару від 31.07.2015 №500060001/2015/610100/1, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 163, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Підприємства «Флагман» у формі товариства зобмеженою відповідальністю до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення від 31.07.2015р. №500060001/2015/610100/1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 21 жовтня 2015 року.

Суддя Е.А.Іванов

У задоволенні адміністративного позову Підприємства «Флагман» у формі товариства зобмеженою відповідальністю до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення від 31.07.2015р. №500060001/2015/610100/1 відмовити.

21 жовтня 2015 року.