Справа № 761/30736/15-а (2-а/761/456/2015)
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2015 року 12 год. 01 хв. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря позивачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М Приходько К.М. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дільничної виборчої комісії № 801047 територіального виборчого округу № 223 про включення до списку виборців на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Дільничної виборчої комісії № 801047 територіального виборчого округу № 223 в якому просив включити його до списку виборців цієї комісії, мотивуючи тим, що з 11.03.2004 він зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток), проте на виборчій дільниці йому стало відомо, що до списку виборців він не включений.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток) з 12.03.2009.

Однак, згідно довідки Відділу ведення державного реєстру виборців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за вих. № 1019/21 від 22.10.2015, в реєстрі виборців ОСОБА_5 не значиться зареєстрованим за цією адресою.

Вважаючи свої виборчі права порушеними, позивач звернувся до суду та просить задовольнити адміністративний позов, зобов'язавши відповідача включити його до списку виборців на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час адреса: АДРЕСА_1 (гуртожиток) не є місцем проживання позивача, оскільки в реєстрі наявна інформація про вибуття його із зареєстрованого місця проживання 25.09.2014.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 38 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КАС України, право звернутися з адміністративним позовом про уточнення списку виборців, у тому числі про включення або виключення зі списку себе особисто або інших осіб, має кожен, хто має право голосу на відповідних виборах або референдумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про місцеві вибори», право голосу на виборах депутатів сільської, селищної, міської ради, виборах голів сільського, селищного, міського голови мають громадяни України, які мають право голосу відповідно до статті 70 Конституції України, належать до відповідної територіальної громади та проживають в межах відповідного виборчого округу.

Громадяни України, які мають право голосу на відповідних місцевих виборах, є виборцями.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про місцеві вибори», документом, який посвідчує особу, підтверджує громадянство та засвідчує місце проживання виборця на місцевих виборах є:

1) паспорт громадянина України; 2) тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України).

Належність громадянина до відповідної територіальної громади та проживання його на відповідній території визначається його зареєстрованим місцем проживання (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про місцеві вибори»).

Крім того, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про державний реєстр виборців», виборчою адресою виборця є адреса його житла або місця перебування виборця чи інша адреса, що замінює адресу житла виборця, яка є підставою для віднесення виборця до відповідної виборчої дільниці. Виборча адреса виборця визначається за зареєстрованим місцем проживання та адресою житла виборця відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку, що місце реєстрації в паспорті громадянина України має ключове юридичне значення при вирішенні виборчих спорів щодо включення до списків виборців для голосування на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, оскільки залежно від місця реєстрації виборця визначається його виборча адреса.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеві вибори», органи ведення Державного реєстру виборців складають попередні списки виборців для звичайних виборчих дільниць відповідно до Закону України «Про Державний реєстр виборців», а також виготовляють іменні запрошення, передбачені частиною другою статті 31 цього Закону. Попередній список виборців для кожної звичайної виборчої дільниці виготовляється в одному примірнику.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про місцеві вибори», орган ведення Державного реєстру виборців з урахуванням відомостей, поданих згідно із Законом України «Про Державний реєстр виборців», рішень відповідних територіальних виборчих комісій щодо утворення дільничних виборчих комісій спеціальних виборчих дільниць (в частині включення членів дільничних виборчих комісій до списків виборців на відповідній спеціальній виборчій дільниці), за наслідками розгляду заяв виборців, повідомлень дільничних виборчих комісій спеціальних виборчих дільниць про включення виборців до списку виборців на спеціальній виборчій дільниці, а також рішень судів, отриманих не пізніш як за п'ять днів до дня голосування, виготовляє уточнений список виборців.

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток) з 12.03.2009.

Однак, згідно довідки Відділу ведення державного реєстру виборців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за вих. № 1019/21 від 22.10.2015, в реєстрі виборців ОСОБА_5 не значиться зареєстрованим за цією адресою, а міститься запис про те, що 25.09.2014 він вибув із зареєстрованого місця проживання.

При цьому, позивач не повідомив причини чому в реєстрі значиться інформація про вибуття його із зареєстрованого місця проживання з 25.09.2014.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала справа № 826/18086/14 за позовом ОСОБА_5 до Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. Зокрема, позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо зняття реєстрації його місця проживання та зобов'язати відповідача відновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 серпня 2015 року (справа № К/800/36182/15) у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що позивач проживав у гуртожитку, який належить на праві колективної власності ПАТ «Трест «Київміськбуд - 2», що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок, виданим на підставі наказу від 16 вересня 1998 року №558-С/Ж.

29 жовтня 2000 року ВАТ «Трест «Київміськбуд - 2» на підставі договору безоплатного користування майном, підписаного з Дочірнім підприємством «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд - 2», передав в строкове безоплатне користування майно, повний перелік якого зазначено у додатках № 1 та № 2 до договору.

01 січня 2004 року між ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд - 2» (наймодавцем) та ВАТ «Київоздоббуд» (наймач) було укладено договір № 22 на утримання житлового фонду, предметом якого було надання ліжко-місць в гуртожитках, користування ними та своєчасна сплата за проживання в гуртожитках.

Відповідно до умов договору, наймодавець зобов'язався утримувати житловий фонд, що знаходиться на його балансі та забезпечувати належні санітарно-гігієнічні умови для проживання співробітників наймача, а наймач - щомісячно, але не пізніше 10 числа наступного місяця, своїм платіжним дорученням сплачувати наймодавцю витрати на утримання житлового фонду за кожне ліжко-місце в гуртожитках, що фактично займають працівники наймача.

25 лютого 2004 року Спеціалізоване будівельне управління № 50 ВАТ «Київоздоббуд» звернулось з листом до ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд - 2» з прохання поселити їх працівника ОСОБА_5 у гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1.

В подальшому, 02 січня 2009 року згідно акту прийому-передачі гуртожитків з балансу ДП «Житлоексплуатація» ВАТ «Київміськбуд - 2» на баланс ВАТ «Трест «Київміськбуд», гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 було повернуто на баланс третьої особи.

01 січня 2009 року третя особа, як власник, та ВАТ «Київоздоббуд» уклали договір № 22 найму (оренди) житла, відповідно до умов якого, наймодавець (третя особа) передає, а наймач (ВАТ «Київоздоббуд») приймає в строкове платне користування (найм) ліжко-місця в кількості 69 шт. (далі - майно), яке знаходиться в гуртожитках третьої особи за адресою: м. Київ, вул. Польова, 19/8; вул. Борщагівська, 171/18; вул. Туполєва, 16-і; вул. Туполєва, 18-д (25,14 м2); АДРЕСА_1.

Майно передається в найм (оренду) з метою розміщення та тимчасового проживання без права реєстрації працівників наймача на час дії договору.

Строк дії договір визначений до 31 грудня 2009 року.

Крім цього, для укладення зазначеного договору на 2009 рік названими юридичними особами складено та підписано акт звірки працівників ВАТ «Київоздоббуд», проживаючих у гуртожитках ВАТ «Трест «Київміськбуд - 2», в якому також зазначено позивача.

Аналогічний договір між названими сторонами було укладено 01 січня 2010 року зі строком дії договору до 31 грудня 2010 року до якого також було підписано акт звірки працівників, в якому зазначено і позивача.

Саме надання третьою особою останнього договору з актом звірки відповідачу і стало підставою для зняття позивача з реєстрації на підставі статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІV та пункту 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421.

Зі змісту наявних у матеріалах справи договорів вбачається, що саме на їх підставі, позивач як працівник ВАТ «Київоздоббуд» отримав можливість проживати у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, який на праві власності належить третій особі, а отже припинення дії договору стало підставою для зняття його з реєстрації.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що дії відповідача щодо зняття реєстрації місця проживання ОСОБА_5, є правомірними та такими, що вчинені уповноваженим органом в порядку та спосіб, визначений чинним законодавством України.

Колегія суддів звертає увагу, що додані позивачем до апеляційної скарги розрахунки на оплату житлово-комунальних послуг жодним чином не можуть підтверджувати факт його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток).

Будь-яких інших доказів проживання на даний час за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток) позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 не відноситься до територіальної громади, визначеної реєстрацією у паспорті громадянина України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він не є виборцем виборчої дільниці № 801047 територіального виборчого округу № 223 на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Згідно ч. 9 ст. 177 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції є остаточним.

Керуючись ст. ст. 160, 172, 173, 174, 177, 179, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.