Справа № 22-а/0690/6112/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6112/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростені (далі - Пенсійний фонд) на постанову Коростенського міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради та Пенсійного фонду про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

встановила:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання відповідачами вимог ст. ст. 37, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-Х11) щодо проведення виплат, не у розмірах, передбачених вище вказаними статтями Закону, просила визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути на її користь 2556.68 грн. недоплаченої компенсації за ст. 37 Закону № 796-Х11 за період з 01.02.2008 року по 31.01.2009 року та 12834 грн. доплати до пенсії, визначеної ст. 39 Закону України № 796-Х11 за такий же період. На обґрунтування позову зазначала, що відповідачами у спірному періоді виплати проводилися їй у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, що не відповідає вимогам закону.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року позов задоволено частково: дії відповідачів визнані незаконними; стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь позивачки недоплачені кошти, передбачені ст. 37 Закону № 796-Х11 в розмірі 1503 грн. 30 коп. за період з 01.06.2008 року по 31.01.2009 року; стягнуто з Пенсійного фонду не доплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11 в розмірі 7516 грн. 50 коп. за аналогічний період; у задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що суд не врахував, що присуджені виплати фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду до таких не відносяться, і безпідставно стягнув кошти з Пенсійного фонду, який діяв відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.1), проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.5), є пенсіонером за віком і отримувала у спірному періоді підвищення до пенсії в розмірі 10 грн. 50 коп. (а.с.7), що не відповідає розміру, передбаченому ст. 39 Закону № 796-Х11, а саме, дві мінімальні заробітні плати.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вище вказані положення Закону № 796-Х11 мають пріоритетне значення над положеннями постанов КМ України від 26 липня 1996 року № 836 та № 1 від 03.01.2002 року, якими встановлені фіксовані розміри доплат, що суттєво звужують права позивачки. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008 визнані неконституційними положення п. 28 розділу 11 Закону України „Про Державнйй бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими були внесені зміни до ст. ст. 37, 39 Закону № 796-Х11 щодо розміру спірних виплат.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України також є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

Судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів.

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростені залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді