Справа № 2а/0470/4985/11
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2012-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 р. Справа № 2а/0470/4985/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тулянцевої І.В.

при секретарі Кичинській Т.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»до Дніпропетровської митниці та Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області про визнання відмови Дніпропетровської митниці, викладену в листі № 17-18-2/9298 від 08.12.2010 р. з питання декларування митної вартості товару на рівні, зазначеному декларантом, неправомірною та скасування її; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/01084 від 05.10.2010 р.; визнання Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010 р. протиправним та скасування його; стягнення з Державного бюджету в особі Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 409, 76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача 1 Дніпропетровської митниці, відповідача 2 - Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області, в якому просить визнати відмову Дніпропетровської митниці, викладену в листі № 17-18-2/9298 від 08.12.2010 р. з питання декларування митної вартості товару на рівні, зазначеному декларантом, неправомірною та скасувати її; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/01084 від 05.10.2010 р.; визнати Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010 р. протиправним та скасувати його; стягнути з Державного бюджету в особі Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області шкоду у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 409, 76 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що прийняті Криворізькою митницею (правонаступником якої є Дніпропетровська митниця) рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010 р. та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/01084 від 05.10.2010р. є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вимоги ч.4 ст.267 МК України щодо методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), були повністю виконані позивачем і у відповідача - 1 не було ніяких законних підстав визначати митну вартість за (шостим) резервним методом. В результаті неправомірних дій відповідача -1 позивачу завдано шкоду у вигляді надмірно нарахованого та сплаченого ПДВ у розмірі 12 409,76 грн., яку він просить стягнути з відповідача -2 - Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 Дніпропетровської митниці, позов не визнав, виклавши свої заперечення письмово, в яких зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки відповідач, в силу вимог ст.265 Митного кодексу України здійснював контроль правильності визначення митної вартості товарів у відповідності до приписів статей 259-269 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження". Позивачем при заявлені митної вартості товару за ціною договору (метод 1) не було надано всіх необхідних документів у відповідності до вимог закону, внаслідок чого відповідачем при визначенні митної вартості товару в порядку послідовності був застосований резервний (шостий) метод передбачений ст. 273 Митного кодексу України з тих підстав, що у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положенням ст. 267 Митного кодексу України, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Представник відповідача - 2 Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. В запереченнях зазначив наступне, що документи, відповідно до яких повинно здійснюватись відшкодування з Державного бюджету надмірно сплаченого податку на додану вартість на користь позивача на вказану у позові суму на адресу Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області не надходили. Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в розмірі 12 409,76 грн. сум надміру сплаченого податку на додану вартість. Крім того, в Законі України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» не визначені видатки на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.01.2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат») (покупець) та Компанією SEMPERTRANS Belchatow Sp z o.o., м. Белхатів, Польща (продавець), було укладено зовнішньоекономічний контракт № 662-09, згідно з яким продавець зобов'язався здійснити поставку товару позивачу на умовах Контракту та додатків до нього, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, визначених у Контракті (а.с.8-12).

04.10.2010 для здійснення митного контролю та митного оформлення Позивачем була подана вантажна митна декларація (далі - ВМД): №113050000/0/008917. Відповідно до зазначеної ВМД до митного оформлення було подано 2 товари:

- товар 1 конвеєрна стрічка завширшки більш як 1200 мм, армована лише текстильними матеріалами, гумотканева;

- товар 2 конвеєрна стрічка завширшки не менш як 800 мм, але не більш як 1200 мм, армована лише текстильними матеріалами, гумотканева, розрахунки в якій зроблені позивачем у відповідності до зазначеного вище контракту (а.с.23).

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача 1, під час перевірки документів було встановлено, що товар, митна вартість якого визначена згідно з оскаржуваним рішенням, імпортується на територію України за одним і тим же зовнішньоекономічним контрактом № 662-09 від 22.01.2010, за яким Криворізькою митницею, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця, 14.04.2010 та 05.07.10 р. вже були винесені рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000269/1 та №113000006/2010/000554/1. Однак, Позивач при поданні 04.10.2010 ВМД №113050000/2010/008917 дане рішення не застосував при декларуванні митної вартості товару, при цьому, будь-яких інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості не надав.

Під час здійснення перевірки заявленої декларантом митної вартості товарів в частині порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, що вже оформлені виявилося, що заявлена митна вартість товару 1 є нижчою, ніж рівень митної вартості на подібні (аналогічні) товари, митне оформлення яких вже здійснено, а саме: Товар1 заявлена митна вартість 2,49 Євро (3,42 дол.США) за кг, митна вартість оформленого товару 2,96 Євро (3,71 дол.США) за кг» (курси на день винесення Рішення № 113000006/2010/000821/1 про визначення митної вартості від 05.10.2010 становлять : дол..США 7,9099 грн.; Євро 10,857129 грн.).

Митним органом було запропоновано декларанту для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів подати додаткові документи, а саме: прайс-листи фірми виробника товару, каталоги, специфікації та прейскуранти товарів; калькуляцію фірми - виробника товару. На виконання вказаної постанови 05.10.2010 декларанта ознайомлено з даним записом під підпис. Також з декларантом проведено процедуру консультації, згідно з вимогами ст. 267 МКУ, та повідомлено про можливість оформлення товару під гарантійні зобовязання. Самостійно надати інші документи, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів, декларант не надав (а.с.84 зв.).

Враховуючи вищезазначене, а також те, що декларантом не було надано додаткових документів, які б підтверджували заявлену митну вартість за ціною договору, відповідач - 1 прийняв 05.10.2010 рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000821/1 з використанням резервного методу відповідно до положень ст. 273 Митного кодексу України.

На підставі прийнятого рішення Відповідачем 1, 12.01.2010, відповідно до вимог наказу ДМСУ від 12.12.2005 №1227 «Про затвердження Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.12.2005 за №1562/11842, було видано Картку відмови у митному оформленні зазначеного товару №113050000/0/01084 від 05.10.2010 р. (а.с. 34).

Судом також встановлено, що на підставі рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000821/1 від 05.10.10 було оформлено заявлений товар за ВМД №113050000/2010/009236 від 13.10.10 під гарантійні зобовязання відповідно до вимог наказу ДМСУ від 17.03.08 № 230 «Про затвердження Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезенні їх на митну територію України».

Листом від 02.11.2010 №30/19685 позивачем до митниці були надані додаткові документи, проте відповідно до п.11 розділу другого Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ від 24.06.2009 №602, зареєстрованого в Мінюсті України 21.07.2009 за №669/16685, було прийнято рішення про застосування митної вартості товарів, визначеної митним органом на підставі рішення №113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010.

За результатом опрацювання наданих Позивачем додаткових документів митницею, відповідно до п.11 розділу 2 Порядку, затвердженого наказом ДМСУ від 24.06.2009 №602, зареєстрованого в МінЮсті України 21.07.2009 за №669/16685, було прийнято рішення про застосування митної вартості товарів, визначеної митним органом, про що Позивач був проінформований листом від 08.12.2010 №17-18-2/9298 (а.с.15).

Відповідно до п.13 Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України , затвердженого наказом ДМСУ від 17.03.2008 № 230, декларант повинен подати митному органу необхідні відомості для підтвердження заявленої митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки.

Згідно з п.14 цього ж Порядку, митний орган перевіряє надані декларантом відомості, а в разі необхідності вживає додаткових форм контролю, передбачених законодавством. На підставі результатів такої перевірки, але не пізніше 10 днів до завершення строку дії гарантійних зобов'язань митний орган приймає рішення та повідомляє декларанта про можливість/неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом.

Таким чином, Позивач, отримавши лист митниці від 08.12.2010 №17-18-2/9298 мав ще певний час для надання ще будь-яких додаткових документів та відомостей.

Враховуючи те, що Позивачем крім вищезазначених документів, інші документи та відомості не надавались митницею листом від 30.12.2010 №17-18-2/10038 проінформовано Позивача про результат прийнятого рішення, а саме: про залишення чинним рішення про визначення митної вартості товару №113000006/2010/000821/1 від 05.10.10 р. (а.с.15-16).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем-1 на виконання п.14 постанови КМУ №1766 правомірно було винесено рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.10 р. на підставі наявних відомостей з використанням резервного методу відповідно до положень ст. 273 Митного кодексу України.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). У разі неможливості визначення митної вартості за основним методом, застосовуються інші. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товару була використана інформація з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України про митну вартість ідентичних товарів, яка приймалась відповідно до статті 273 Митного кодексу України, тобто за резервним методом.

Частиною 5 ст.266 МКУ передбачено, що кожний наступний метод визначення митної вартості товару застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частиною 2 статті 268 МКУ передбачано, що при застосуванні другого методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. Аналогічна вимога передбачена ч.1 ст.269 МКУ щодо вартості операції з подібними (аналогічними) товарами.

Крім цього, згідно з ч.2 ст.13 МКУ передбачено обовязок Держмитслужби України спрямовувати, координувати та контролювати діяльність митних органів щодо виконання законодавства України з питань митної справи, в межах своїх повноважень видавати накази, організовувати та контролювати їх виконання.

Наказом Держмитслужби України від 31.01.07 №74 затверджено Методичні рекомендації із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України (далі Методичні рекомендації).

Розділом 5 Методичних рекомендацій передбачено: «5.1. При застосуванні методу визначення митної вартості товару за ціною угоди щодо ідентичних товарів митний орган, по змозі, використовує інформацію, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, у тому числі програмно-інформаційному комплексі "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України", про продаж ідентичних товарів на тих самих комерційних умовах і приблизно у тих самих кількостях, що й товари, які оцінюються...

5.4. У розумінні статті 268 МКУ митна вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів означає митну вартість товару, яка була вже прийнята згідно зі статтею 267 МКУ та скоригована відповідно до вимог абзацу п'ятого статті 268 МКУ та пунктів 5, 6, 7 абзацу другого статті 267 МКУ.»

Розділом 6 Методичних рекомендацій передбачено: «6.4. У розумінні статті 269 МКУ митна вартість за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів означає митну вартість товару, яка була вже прийнята згідно зі статтею 267 МКУ та скоригована відповідно до вимог абзацу п'ятого статті 269 МКУ та пунктів 5, 6, 7 абзацу другого статті 267 МКУ.»

Митницею при винесенні рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000821/1 від 05.10.10 використано інформацію, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (далі ЄАІС ДМСУ), про митну вартість ідентичних товарів, яка приймалась згідно зі статтею 273 МКУ, тобто за резервним методом.

Таким чином, митниця не мала правових підстав визначати митну вартість товару за другим, або третім методом, на підставі наявної інформації про митне оформлення ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митна вартість яких визначалась за шостим методом.

Крім цього, товари, митна вартість яких визначена згідно з оскаржуваним рішенням, імпортуються на територію України за одним і тим же зовнішньоекономічним контрактом № 662-09 від 22.01.2010, за яким Криворізькою митницею, правонаступником якої є Дніпропетровська митниця, 14.04.2010 та 05.07.10 вже були винесені рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000269/1 та №113000006/2010/000554/1. Однак, Позивач при поданні 04.10.2010 р. ВМД №113050000/2010/008917 дане рішення не застосував при декларуванні митної вартості товару, при цьому, будь-яких інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості не надав.

Методи на основі віднімання та додавання вартості, передбачені ст..271 МКУ та ст..272 МКУ Криворізькою митницею неможливо було застосувати через відсутність інформації, яка повинна ґрунтуватися на даних, що є обєктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність необхідної інформації та документів підтверджується матеріалами справи виходячи із вимог ст..271 МКУ та ст..272 МКУ.

Відповідно до ст..273 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267 - 272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Так, судом встановлено, що при застосуванні резервного методу для визначення митної вартості товарів за рішенням №113000006/2010/000821/1 від 05.10.10, було використано наявну інформацію про митне оформлення ідентичного товару, митна вартість якого була визначена за 6 методом і митне оформлення якого здійснювалось на митній території України найближчою датою.

Таким чином, митниця не мала правових підстав визначати митну вартість товару за другим, третім, четвертим та пятим методами, на підставі наявної інформації про митне оформлення ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митна вартість яких визначалась за шостим методом.

Таким чином, Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010 р. видана відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень.

На підставі вищезазначеного суд вважає, що рішення митниці ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

У звязку з цим суд також не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині щодо відшкодування з державного бюджету надміру сплаченого податку на додану вартість.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Дніпропетровської митниці та Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області про визнання відмови Дніпропетровської митниці, викладену в листі № 17-18-2/9298 від 08.12.2010 р. з питання декларування митної вартості товару на рівні, зазначеному декларантом, неправомірною та скасування її; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/01084 від 05.10.2010 р.; визнання Рішення Криворізької митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000821/1 від 05.10.2010 р. протиправним та скасування його; стягнення з Державного бюджету в особі Головного Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 409, 76 грн., - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3