Справа № 817/1572/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1572/15

19 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О.

за участю:

позивача, представника позивача не зявився,

представника відповідача ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

ОСОБА_3

до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про скасування рішення та визнання свідоцтва нечинним , -
в с т а н о в и в:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання нечинним свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення державного реєстратора (приватного нотаріуса) про реєстрацію права власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 має бути скасовано, а свідоцтво про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 має бути визнано нечинним, адже воно порушує його законні права та інтереси, оскільки відповідно до рішення Рівненського міського суду від 10.07.2007 року справа №2-5060/07 вказану квартиру залишено у приватній власності за ОСОБА_3.

Під час судового засідання позивач та його представник вказали про те, що незважаючи на прохання до суду про скасування рішення державного реєстратора, дії приватного нотаріуса ними не оскаржуються, оскільки при прийнятті оскаржуваних рішень будь яких відомості в Державному реєстрі щодо належного права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 відсутні. Як зазначив представник, позивач не зареєстрував у Реєстраційній службі Рівненського міського управління юстиції Рівненської області рішення Рівненського міського суду від 10.07.2007 року, яким припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 з виплатою їй грошової компенсації за належну їй частку у сумі 115000,00 грн. та залишено у приватній власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 та крім того не звернувся вчасно за оформленням спадкових прав на вищевказану квартиру.

Відповідач проти позовних вимог заперечувала, вказавши, що при видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації Ѕ частини квартири за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, нею дотримано всі вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому підстави для скасування такого рішення відсутні.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що між позивачем та третьої особою існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, але на час прийняття оскаржуваних рішень нею були вжитті всі заходи та дотримані всі вимоги, що передбачені при вчиненні реєстраційних дій, а тому просила суд відмовити у задоволенні позовним вимог.

Третя особа особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 в судові засідання не зявлялась, поштові відправлення повертались суду з відміткою про те, що вони не вручені за закінченням терміну зберігання.

Як пояснив позивач та його представник третя особа довгий час вже перебуває за кордоном, а тому і не отримує такі повідомлення. Представник відповідача звернув увагу суду на те, що третя особа має на території України уповноважену особу адвоката (ПІБ не вказав), але просив вирішити справу без його присутності.

Суд відкладав розгляд справи на 19.10.2015 року та зобовязав позивача надати суду інформацію щодо підтвердження або спростування інформації щодо наявності представника адвоката у третьої особи, його адреси місця знаходження для повідомлення належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

До початку судового засідання секретарем судового засідання було повідомлено, що до суду телефонувала особа ОСОБА_5, який представився адвокатом ОСОБА_2 та просив повідомити його про дату час та місце наступного судового засідання з розгляду даної адміністративної справи.

Так, телефонограмою наявною в матеріалах справи від 24.09.2015 року судом було повідомлено ОСОБА_5 про дату, час та місце судового розгляду справи.

Однак, в судове засідання 19.10.2015 року ані третя особа ані її представник в судове засідання не зявились, будь яких заяв чи клопотань суду не надіслали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов в частині скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на Ѕ частини квартири не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про визнання нечинним свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.201 5року провадження у справі було закрито.

Судом встановлено, що в грудні 2012 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності форма власності приватна на квартиру 10, по вул. Княгині Ольги, 29, м. Рівне.

Рішенням від 10.12.2014 року №17884500 державним реєстратором позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності приватна на квартиру 10, по вул. Княгині Ольги, 29, м. Рівне.

В обґрунтування рішення про відмову державний реєстратор вказав про те, що під час перевірки ним встановлено, що заявлене право вже зареєстровано, а саме 16.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_1 проведено реєстрацію Ѕ частини на вказану квартиру за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745, видавник приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Не погоджуючись з рішеннями приватного нотаріуса ОСОБА_1 позивач оскаржив їх до суду.

З досліджених судом документів встановлено, що Рішенням Рівненського міського суду від 10.07.2007 року в цивільній справі №2-5060/07р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна - позов задоволено. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на квартиру 10, по вул. Княгині Ольги, 29, м. Рівне. Залишено у приватній власності ОСОБА_3 квартиру 10, по вул. Княгині Ольги, 29, м. Рівне.

Але, до грудня 2014 року позивач не звертався до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області про реєстрацію рішення Рівненського міського суду від 10.07.2007 року в цивільній справі №2-5060/07р оскільки не був обізнаним про таку необхідність та вважав, що має право зареєструвати права власності на квартиру 10, по вул. Княгині Ольги, 29, м. Рівне тільки після остаточного погашення боргу перед Стягувачем.

В той же час, в жовтні 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_1 було прийнято рішення про реєстрацію права власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею першою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом із тим, статтею третьою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в свою чергу передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема.

Частиною сьомою статті 16 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які полягають у тому, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Законодавець наділив нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у результаті нотаріальних дій, а саме: нотаріус здійснює державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких була проведена раніше, тобто до 1 січня 2013 року, а також здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в результаті нотаріальної дії з такими об'єктами. Також нотаріусу безпосередньо при вчиненні нотаріальної дії надана можливість отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При реалізації вказаних функцій нотаріус як державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

- відкриває та закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

- присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

- надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє в її наданні;

- у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

- під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, може запитувати необхідну інформацію та документи від уповноважених органів;

- здійснює інші повноваження, передбачені Законом.

Разом з цим нотаріус, як спеціальний суб'єкт, не здійснює функцій щодо ведення реєстраційних справ про об'єкти нерухомого майна та не видає свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на підставі належним чином оформлених документів наданих третьою особою, інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановивши відсутність заборон для реєстрації права власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, відповідач не мав підстав для відмови в такій реєстрації, а тому приватним нотаріусом ОСОБА_1 при прийнятті оскаржуваних рішень не було вчинено протиправних дій або бездіяльності.

Крім того, під час судового засідання позивач та його представник вказали про те, що дії приватного нотаріуса ними не оскаржуються, оскільки при прийнятті оскаржуваних рішень будь-які відомості в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належного права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 відсутні. Позивач підтвердив, що він не зареєстрував у Реєстраційній службі Рівненського міського управління юстиції Рівненської області рішення Рівненського міського суду від 10.07.2007 року, яким припинено право спільної сумісної власності та крім того не звернувся вчасно за оформленням спадкових прав на вищевказану квартиру, а тому приватний нотаріус не могла бути обізнаною про такі обставини на той час.

Тобто, під час реєстрації права власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 відповідач дотримався всіх вимог відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перевірив наявність чи відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей, які можуть перешкоджати такій реєстрації та переконався у відсутності підстав для відмови у реєстрації.

Враховуючи, що при прийнятті рішення про реєстрацію права власності Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 відповідачем враховувалось свідоцтво про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за вказаною адресою, а позивач не заявив про своє право на спадщину такої квартири (у встановлений законодавством термін подано заяви не було), скасування реєстрації права власності на Ѕ частини квартири унеможливлено без вирішення ОСОБА_3 питання про відновлення свого права для прийняття спадщини та визнання недійсним оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину, атому є передчасним.

При цьому, суд зазначає, що вирішення питання щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому ухвалою від 19.10.2015 року Рівненським окружним адміністративним судом було закрито провадження в частині позовних вимог про визнання нечинним свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2014 року №2745 в частині спадкування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови 25 жовтня 2015 року.