Справа № 826/2033/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/44065/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Громадянина Узбекистану ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Громадянина Узбекистану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову Громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення від 19.12.2014р. № 762-14 та зобов'язання повторно розглянути заяву про визнання його особою біженцем або такою, що потребує додаткового захисту.

Судами встановлено, що позивач є громадянином Узбекистану, за віросповіданням - мусульманин. Зазначає, що читав молитви в центральних мечетях в містах Пайтуг і Андіжон. За наслідком своєї релігійної діяльності позивач затримувався поліцією, його залучали бути свідком у справах релігійного характеру, погрожували арештом якщо не буде припинена його релігійна діяльність.

Судові рішення першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що відсутні докази, які б свідчили про переслідування позивача на батьківщині за релігійним ознаками, де залишились його рідні, які живуть спокійно, хоча вони є релігійними людьми, або наявність будь-яких підстав щодо побоювань за своє життя та життя своїх рідних на батьківщині, а тому відповідачем прийнято обґрунтоване, правомірне, в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, яке регулює спірні правовідносини, рішення від 19.12.2014р. №762-14 про відмову ОСОБА_2 у наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Крім того, як встановлено відповідачем та підтверджено матеріалами справи, позивач до приїзду в Україну протягом чотирьох років перебував на території третьої безпечної країни - Російської Федерації, однак він не звертався до уповноважених органів міграційної служби Російської Федерації з клопотанням про отримання притулку, надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, що виключає можливість надання вказаного статусу в Україні відповідно до статті 6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

В касаційній скарзі Громадянин Узбекистану ОСОБА_2, посилаючись на те, що судові рішення прийняті без вивчення інформації по країні походження, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Громадянина Узбекистану ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Громадянина Узбекистану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак