Справа № 2а-550/10
Суддя: Зейкан І.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді Зейкана І.Ю.

при секретарі судового засідання Нафєєвій Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Кузнецовського міського суду адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про перерахування пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області (далі - УПФ) з вимогами визнати протиправною бездіяльність УПФ щодо перерахунку державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; зобовязати УПФ здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії та донарахування пенсії за 2008-2010 роки виходячи із розрахунку 6 мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 ХІІ (далі Закон України № 796 ХІІ), застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплатити недоотримані нею за вказані періоди суми пенсії з урахуванням фактично здійснених виплат. Крім того, вимагає зобовязати УПФ здійснити перерахунок пенсії на підставі ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 15 річний стаж.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 13.05.2008 року є інвалідом третьої групи інвалідності, повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС. Однак, розмір призначеної та виплачуваної пенсії не відповідає розмірам, що встановлені нормою ст.54 Закону України № 796 ХІІ, згідно якої розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, вказує, що їй не виплачується у повному розмірі щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, як то передбачено ст.50 вищевказаного Закону України.

Позивач вважає, що на підставі положень ст. 28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» слід брати за базову величину мінімального розміру пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У перерахунку пенсії позивачу відмовлено, тому й звернувся до суду.

Крім того, вважає, що має право на збільшення пенсії на один відсоток за кожен рік роботи понад 15 річний стаж її роботи, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України № 796 ХІІ.

У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, послалась на обставини, якими обґрунтовувала позов.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що позивач 27.05.2008 року звернулась до УПФ із заявою про перерахунок їй пенсії відповідно до Закону України № 796 ХІІ. В УПФ дали їй на підпис бланк заяви, де вказали необхідність підкреслити словосполучення «надати надбавку» та дописати «ЧАЕС». З того часу вона вважала, що отримує пенсію та додаткову пенсію відповідно до цього Закону. Проте, згодом звернула увагу на те, що розмір її пенсії не відповідає розмірам визначеним у Законі України № 796 ХІІ.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, вказала, що позивач отримує пенсію за віком, що визначена Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому розмір її пенсії відповідає положенням цього Закону.

Вказала, що 27.05.2008 року ОСОБА_1 зверталась до УПФ за призначенням додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону України № 796 ХІІ, та не переходила на вид пенсії відповідно до цього закону, оскільки при переході на інший вид пенсії заповнюється бланк заяви іншого зразка.

Також посилається на те, що п.4 Постанови КМУ №530 від 28.05.08 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тим що належать до категорії 1 інвалідам ІІ групи 20 відсотків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

З пояснень сторін та копії посвідчення серії А №422131 (із вкладною 626625С до цього посвідчення) вбачається, що дійсно ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК Рівненської спеціалізованої онкорадіологічної МСЕК серії РВН №143338, що знаходиться у матеріалах пенсійної справи позивача, остання з 13.05.08 є інвалідом третьої групи інвалідності. Причиною інвалідності є захворювання повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Групу інвалідності встановлено довічно.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.05.2008 року, яка міститься в матеріалах її пенсійної справи, вона просить зробити їй перерахунок пенсії, а саме надати надбавку ЧАЕС.

Законодавством не передбачено будь-якої надбавки ЧАЕС, а тому суд приходить до висновку про те, що позивач зверталась до УПФ із заявою про призначення їй пенсії відповідно до Закону України № 796 ХІІ та додаткової пенсії, визначеної цим законом.

Суд виходив з того, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідно до ст.71 КАС України, і відповідач не надав суду докази, які спростовували б пояснення позивача та його представника.

Пояснення представника відповідача, що при переході ні інший вид пенсії заповнюється заява іншого зразка (інший бланк), суд не бере до уваги, оскільки законодавчо не визначена форма звернення до УПФ при переході на інший вид пенсії.

Відповідно до листа УПФ №2176/Ш-10 від 24.09.10, наданого ОСОБА_1 на її звернення, вона отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи інвалідності, повязаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст.54 Закону України № 796 ХІІ.

Відповідно до ст.54 ч.1 Закону України № 796 ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 цієї ж статті Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України № 796 ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. передбачена інша редакція частини 4 статті 54 Закону № 796 ХІІ - частину 3 і 4 ст.54 замінено чотирма частинами іншого змісту. У цій редакції ст.54 ч.3 (від 28.12.07р.) визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильської катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Цим самим законом викладена інша редакція ст.50 Закону України № 796 ХІІ, зокрема, Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.07 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Це значить, що з 22.05.2008 року діють норми ст.ст.50, 54 Закону № 796 ХІІ в редакції, що була чинною в період до внесення змін підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.07 (що визнані неконституційними).

Суд визнає неспроможними заперечення представника відповідача в частині неможливості застосування розміру мінімальної пенсії за віком, що визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Не визначається такого розміру і нормами спеціального Закону № 796 ХІІ. Тому, на думку суду, є підстави для застосування загальної норми ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону. Суд також приймає до уваги, що за змістом ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується в тому числі для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат. Статтею 46 Конституції України гарантується, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Наведене дає суду підстави при вирішенні даного спору застосувати у розумінні ч.4 ст.54 Закону № 796 ХІІ мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, величиною мінімальної пенсії за віком, від якої має бути фактично обраховано нижчу межу пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності (6 мінімальних пенсій за віком), є встановлений законом прожитковий мінімум.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, встановлено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ та Закону України №1058-IV, призначається пенсія за її вибором.

Аналогічне регулювання містить ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

27.05.2008 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області про проведення їй перерахунку пенсії у відповідності до положень ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 27.05.08 у розмірі не нижчому за 6 мінімальних пенсій за віком та відмови у нарахуванні з 22.05.08 додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, віднесеній до категорії 1 інваліду ІІІ групи у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, є протиправною.

Із розпорядження відповідача №112050 від 27.05.08 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано збільшення пенсії за кожен рік стажу понад 20 років на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 Закону України №1058-IV.

Статтею 28 ч.1 абз.2 Закону України №1058-IV встановлено загальне правило, що за кожний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, встановлено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ та Закону України №1058-IV, призначається пенсія за її вибором.

Аналогічне регулювання містить ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи жінки не менш як 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Отже, оскільки позивач набув право на отримання пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ з 27.05.08, то і збільшення пенсії має бути проведене у розмірах встановлених нормами цього Закону, а не так як то нараховано відповідачем.

Норма ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ є чинною на даний момент.

У даному випадку має місце конкуренція загальної (абз.2 ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV) та спеціальної (ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ) норми права, а тому застосуванню підлягає спеціальна норма права.

Тому, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_1 про збільшення їй пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 15 річний стаж з 27.05.08.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд розглядає справи лише щодо порушених субєктом владних повноважень прав, свобод чи інтересів фізичної особи.

Судом встановлено, що відповідачем порушувались права позивача на відповідний розмір пенсії до 27.10.10, тобто до дня винесення рішення. Встановити факт порушення прав фізичної особи в майбутньому у судовому засіданні не можливо.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність проведення перерахунку пенсії, відповідно до ст.54, 56 Закону України №796-ХІІ, та виплати додаткової пенсії позивачу, відповідно до ст.50 Закону України №796-ХІІ, за період з часу виникнення права на отримання такої пенсії до 27 жовтня 2010 року, тобто до дня винесення рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167 КАС України, ст.ст.50, 54, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області щодо не нарахування ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1, донарахувавши її виходячи із розрахунку шести мінімальних розмірів державної пенсії за віком, відповідно до положень ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 22 травня 2008 року до 27 жовтня 2010 року, та виплатити недоотримані ОСОБА_1 за цей період суми пенсії з урахуванням фактично здійснених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити перерахунок призначеної щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровя ОСОБА_1, донарахувавши її виходячи із розрахунку пятдесяти відсотків від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 13 травня 2008 року до 27 жовтня 2010 року, та виплатити недоотримані ОСОБА_1 за цей період суми щомісячної додаткової пенсії з урахуванням фактично здійснених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області здійснити нарахування збільшення пенсії ОСОБА_1 та виплатити їй доплату до пенсії один процент заробітку за кожен рік роботи понад встановлених 15 років для жінок, починаючи з 27 травня 2008 року до 27 жовтня 2010 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя І.Зейкан