Справа № 0670/11866/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" травня 2012 р. Справа № 0670/11866/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирської області про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 22.11.2011р. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Житомирської області про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2012 в задоволенні позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, норм міжнародного законодавства, просить скасувати судове рішення суду першої інстанції та задовольнити його вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, не вірно дана правова оцінка обставинам у справі, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і дають підстави, які передбачені статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України для скасування судового рішення.

Судом було встановлено, 16.03.2009 року державним виконавцем на підставі заяви стягувача відповідно до статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа №2а-23677/08 від 11.03.2009 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 11.03.2009 року, щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_3 заборгованість по виплатах, передбачених ст.37 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 719,6 грн..

Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду до 23.03.2009 року.

В зазначений строк рішення добровільно виконано не було, а тому до УПСЗН Овруцької РДА були застосовані слідуючі заходи примусового виконання судового рішення, а саме:

-15.01.2009 року, 24.04.2009 року, 5.05.2009 року, 2.07.2009 року,6.01.2010року,15.01.2010 року,27.01.2011 року, 21.02.2011 року, 20.07.2011 року винесено постанови про арешт коштів боржника, які на виконання направлено до УДК у Овруцькому районі.

- 06.05.2011 року направлено запит до УДК у Овруцькому районі щодо наявності у них коштів на виплату зазначених заборгованостей за рішеннями суду у поточному 2011 році.

- 18.05.2011 року отримано відповідь, що зазначені кошти на 2011 рік бюджетною програмою не передбачені.

- 13.10.2011 року до УДК у Овруцькому районі направлено та боржнику направлено запити стосовно наявності передбаченого фінансування.

- 24.10.2011 року отримано відповіді про відсутність відкритих асигнувань за відповідним кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету і економічної класифікації видатків державного бюджету.

- 24.10.2011 року отримано відповідь про відсутність майна та коштів у боржника та безрезультатність заходів по їх виявленню.

22.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та припиненням чинності арешту майна боржника та скасуванню інших заходів примусового виконання рішення.

Згідно статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону. Приписи даної норми конкретизовані в пункті 8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого виконавчий документ постановою, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк для добровільного виконання. У зв'язку з невиконанням у встановлений державним виконавцем строк до боржника штрафні санкції не застосовувалися, подання до прокуратури про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду - не виносилося.

Також, відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, чого також не було зроблено відповідачем.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 8 КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду, але неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1. Державний орган влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про повернення боргу. За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 права Не можна, посилаючись на стверджуванні фінансові труднощі, яких зазнавала держава, перешкоджати заявникові отримати вигоду від ухваленого на його користь судового рішення. Відсутність бюджетних коштів не може виправдати таке упущення. (див. «Іммобільяре Саффі»проти Італії»[GC], N 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V, «Бурдов проти Росії»(Заява N 59498/00) від 07.05.2002, Войтенко проти України»(Заява N 18966/02) від 29.06.2004 року)

Боржником у даній справі виступає держава, яка в особі компетентного органу повинна повернути борг позивачу. Відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачу.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прийняття державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області постанови від 22.11.2011 року про повернення виконавчого листа №2а-23677/08 від 11.03.2009 року на підставі п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" є неправомірним.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195,197, 202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2012 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Невмержицького О.О. по поверненню виконавчого листа №2а-23677/08 від 11.03.2009 року неправомірними, а постанову від 22.11.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві - незаконою.

Зобов"язати головного державного виконавця Невмержицького О.О. поновити виконавче провадження по виконавчому листу №2а-23677/08 від 11.03.2009 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Набережна,16,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирської області м-н Соборний,1,м.Житомир,10014