Справа № 817/1699/15
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.,
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"21" жовтня 2015 р. Справа № 817/1699/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кузьмівський" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. у справі за позовом Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кузьмівський" до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача щодо безпідставної відмови в поновленні (продовженні) договору оренди землі від 30.12.2002 року, зареєстрованого в Сарненському районному відділі земельних ресурсів, укладеного між позивачем та Сарненською районною державною адміністрацією, та укладенні додаткової угоди та зобов'язання відповідача прийняти рішення (розпорядження) по питанню щодо поновлення (продовження) договору оренди землі від 30.12.2002 року, зареєстрованого в Сарненському районному відділі земельних ресурсів, укладеного між позивачем та Сарненською районною державною адміністрацією, шляхом укладення додаткової угоди на новий строк у встановленому законом порядку.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 відмовлено Спеціалізованому сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу "Кузьмівський" у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач у справі подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відкрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, зокрема норм процесуального права, дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що відсутні підстави для її задоволення з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Із змісту позовної заяви суд вбачає, що позивач не погоджується із діями відповідача щодо розгляду листа-повідомлення позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі лісового фонду на новий строк. Так, у відповідь на вказаний лист-повідомлення позивача відповідач надіслав листа про те, що не вбачає підстав для поновлення договору оренди земель лісового фонду, тобто фактично відмовив позивачу у реалізації його права на переважне поновлення договору оренди, з приводу чого позивач звернувся до суду, розцінюючи такі дії відповідача як порушення вимог Закону України «Про оренду землі», що виявилось у недотриманні порядку прийняття рішення про продовження чи відмову у продовженні договору оренди землі.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. У статті 124 Конституції України проголошено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Однак, це не означає, що правопорядок в Україні дозволяє звертатися з будь-якими позовними вимогами до будь-якого суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Окружний суд правильно вказав, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства, оскільки вимоги особи спрямовані на захист її права щодо набуття земельної ділянки в оренду, то і спір щодо захисту прав, що виникають із земельних відносин з приводу укладання господарських договорів, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду України викладеної у постановах 11.11.2014 року, 16.12.2014 року, 24.02.2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки даний спір має вирішуватися у порядку господарської судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що оскаржена ухвала законна і обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування ухвали відсутні, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кузьмівський" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" вул.Кузнецова,59,с.Кузьмівка,Сарненський район, Рівненська область,34561

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська обласна державна адміністрація м-н Просвіти,1,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,