Справа № 808/3786/15
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

07 жовтня 2015 року (12 год. 45 хв.) Справа № 808/3786/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі

про: стягнення витрат, повязаних з виплатою допомоги на поховання.

10.07.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя (далі позивач) до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі (далі відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь неузгоджену суму витрат, повязаних з виплатою допомоги на поховання, у розмірі 403,13 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що за результатами щомісячної перевірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за грудень 2014 року, позивачем 12.01.2015 було складено Акт, згідно з яким сума допомоги на поховання, виплачена сімї померлого ОСОБА_1, складає 400,00 грн. 12.01.2015 між позивачем та відповідачем було складено та підписано таблицю розбіжностей, згідно з якою відповідачем не прийнято до заліку суму витрат на виплату допомоги на поховання у розмірі 400,00 грн., виплачену позивачем сімї померлого ОСОБА_1 На думку позивача, відповідач має йому відшкодувати зазначену суму, оскільки виплата допомоги на поховання законодавством України покладена саме на відповідача.

На підтвердження своєї правової позиції позивач надав суду копію Акту щомісячної перевірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за грудень 2014 року (далі Акт перевірки від 12.01.2015 № б/н); таблицю розбіжностей до довідки про відшкодування відповідачем позивачу витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року (далі Таблиця розбіжностей); довідку про суму допомоги на поховання, виплачену сімї померлого, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у звязку з втратою годувальника, або особі, яка здійснила поховання, в частині, що підлягає відшкодуванню відповідачем в грудні 2014 року від 05.01.2015 (далі Довідка про суму допомоги на поховання від 05.01.2015); список померлих осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в грудні 2014 року від 05.01.2015 (далі Список померлих осіб, знятих з обліку з інших причин від 05.01.2015).

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 13.07.2015 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

29.07.2015 до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відшкодування витрат на виплату допомоги на поховання здійснюється відповідачем лише за умови, якщо смерть потерпілого настала за обставин, за яких настав страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Відповідач зазначив, що причинний звязок смерті з наслідками раніше отриманого каліцтва чи професійним захворюванням встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, про що видається довідка МСЕК. Враховуючи, що позивачем не були надані відповідачу висновки про причинний звязок смерті потерпілого з одержавним каліцтвом, сума допомоги на поховання у розмірі 400,00 грн., виплачена сімї померлого ОСОБА_1, не була прийнята відповідачем до заліку.

На підтвердження своєї правової позиції позивач надав суду копію постанови Верховного Суду України від 23.05.2011 по справі № 21-48а11.

У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою суду від 07.10.2015 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду на той самий день, а саме на 07.10.2015.

07.10.2015 судом було отримано клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання 07.10.2015 особи, які беруть участь у справі, не прибули.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Довідкою серії АА № 710627 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) позивача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 20.06.1994 (а.с. 12). Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу 15.11.2000 (а.с. 41).

05.01.2015 позивачем було складено Список померлих осіб, знятих з обліку з інших причин від 05.01.2015, згідно з яким ОСОБА_1 помер 08.12.2014 (а.с. 11). На підставі Списку померлих осіб, знятих з обліку з інших причин від 05.01.2015, позивачем для відповідача було складено Довідку про суму допомоги на поховання від 05.01.2015, за змістом якої сума виплаченої сімї померлого ОСОБА_1 допомоги на поховання в частині, що підлягає відшкодуванню, складає 400,00 грн. (а.с. 10-11).

12.01.2015 між позивачем та відповідачем було проведено перевірку витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за грудень 2014 року, за результатами якої сторонами складено та підписано Акт перевірки від 12.01.2015 № б/н (а.с. 8).

Зі змісту Акту перевірки від 12.01.2015 № б/н вбачається, що позивачем було підготовлено списки осіб, яким виплачено відповідні пенсії в грудні 2014 року, у кількості 92 особи. Так, сума виплачених пенсій (основний розмір) складає 24 956,40 грн.; сума виплаченої щомісячної цільової допомоги на прожиття 644,49 грн.; сума витрат з виплати і доставки пенсій 14,05 грн.; сума допомоги на поховання, виплаченої сімї померлого ОСОБА_1 400,00 грн. Отже, загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню відповідачем згідно зі списками осіб, підготованими позивачем, складає 26 014,94 грн.

У свою чергу, відповідачем було перевірено та прийнято до заліку список осіб, яким виплачено відповідні пенсії в грудні 2014 року, лише у кількості 66 осіб на загальну суму 10 807,72 грн. Зокрема, відповідачем не було прийнято до заліку суму витрат на виплату допомоги на поховання у розмірі 400,00 грн., виплачену позивачем сімї померлого ОСОБА_1

Відповідно до Таблиці розбіжностей причиною такого неврахування є те, що смерть потерпілого не повязана зі страховим випадком державного соціального страхування (основний розмір пенсії 400,00 грн., сума витрат, повязаних з доставкою пенсії 3,13 грн.) (а.с. 9).

Оцінюючи правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача неузгодженої суми витрат, повязаних з виплатою допомоги на поховання, у розмірі 403,13 грн., суд виходить з наступного.

Принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначаються Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі Основи).

Відповідно до ст. 1 Основ загальнообов'язкове державне соціальне страхування це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ, за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У свою чергу, правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя регламентовані Законом України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі Закон України № 1105-ХІV від 23.09.1999).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України № 1105-ХІV від 23.09.1999 нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обовязків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоровю або настала смерть.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 1105-ХІV від 23.09.1999 обєкт соціального страхування це страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їх сімей, інших осіб) виникає право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування.

Статтею 20 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV визначено, що за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах; допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

За приписами ст.ст. 27, 28 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV допомога на поховання надається у разі смерті застрахованої особи, а також членів сімї, які перебували на її утриманні. Допомога на поховання застрахованої особи або особи, яка перебувала на її утриманні, надається в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами 7, 8 ст. 42 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV встановлено, що у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. У разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоровя від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сімї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Із системного аналізу законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що відповідач зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. При цьому відсутність висновків відповідних медичних закладів, якими підтверджується причинний зв'язок смерті потерпілих з одержаним каліцтвом або професійним захворюванням, виключає підстави для відшкодування відповідачем витрат на виплату цим особам пенсій.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного суду України від 23.05.2011 по справі № 21-48а11 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16062625), в якій зазначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Судом встановлено, що за результатами щомісячної перевірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за грудень 2014 року, позивачем було складено Акт перевірки від 12.01.2015 № б/н, згідно з яким позивачем було предявлено до заліку у тому числі суму допомоги на поховання, виплачену сімї померлого ОСОБА_1 у розмірі 400,00 грн. При цьому, жодних висновків медичних закладів або інших документів, які б підтверджували причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом або професійним захворюванням, позивач відповідачу не надавав. Матеріали справи також не містять вказаних висновків медичних установ.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було надано відповідачу висновок медичного закладу або інші документи, які б підтверджували причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_1 з одержаним каліцтвом або професійним захворюванням, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для сплати позивачу неузгодженої суми витрат у розмірі 403,13 грн., повязаних з виплатою допомоги на поховання.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги. У свою чергу відповідач надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував позовні вимоги.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі про стягнення витрат, повязаних з виплатою допомоги на поховання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус