Справа № 824/1284/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1284/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державної фінансової інспекції у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом державної фінансової інспекції у Чернівецькій області до Герцаївської міської ради Чернівецької області про виконання вимог,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2014 року державна фінансова інспекція в Чернівецькій області звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Герцаївської міської ради Чернівецької області про зобов'язання виконати п. 1 вимоги Глибоцької міжрайонної державної фінансової інспекції від 05 червня 2013 року №24-23-13/598, а саме: забезпечити надходження до міського бюджету недоотриманої орендної плати за землю в загальній сумі 18188,01 грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Герцаївська міська рада (60501, Чернівецька область, Герцаївський район, м. Герца, вул. Г. Асакі, 9, ) є органом місцевого самоврядування та представляє інтереси територіальної громади міста Герца.

Відповідно до п. 3.3.6.3 Плану роботи Державної фінансової інспекції у Чернівецькій області на І квартал 2013 р. та на підставі направлень на проведення ревізії від 27.03.2012 р. №24-23-37/39 та №24-23-37/40 провідними спеціалістами позивача проведено ревізію формування та виконання міського бюджету, ревізію фінансово-господарської діяльності установ, що утримується за рахунок бюджету у Герцаївській міській раді за 2009-2012 р.р. та завершений звітний період 2013 р.

За результатами проведеної ревізії складено акт від 23.05.2013 р. № 24-23-45/6, згідно з висновками якого встановлено ряд порушень позивачем вимог фінансового законодавства (а. с. 11-20).

05 червня 2013 року Глибоцькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією Герцаївському міському голові направлено вимогу №24-23-13/598 "Про усунення виявлених порушень" п. 1 якої зобов'язано Герцаївську міську раду забезпечити надходження до міського бюджету недоотриманої орендної плати за землю в загальній сумі 28428,0 грн., в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи (а. с. 7-10).

Письмову інформацію про вжиті заходи та виконання цих вимог зобов'язано позивача подати до Глибоцької міжрайонної державної фінансової інспекції в термін до 01.07.2013 р. разом із копіями завірених первинних, розпорядчих та інших документів.

Оскільки, відповідач не виконав п. 1 вимоги державної фінансової інспекції у повному обсязі, позивач звернувся до суду про зобов'язання виконати вимоги.

Також, як встановлено судом першої інстанції, в 2013 р. від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла плата за землю в сумі 1000,00 грн. та 7331,00 грн. відповідно. Таким чином, на час розгляду справи в суді не відшкодовано ОСОБА_2 кошти в сумі 9940,53 грн., а залишок невідшкодованої суми по гр. ОСОБА_3 складає 8247,48 грн. (а. с. 37-39).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, тому не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), визначено, що Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства

Згідно з п. 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

У разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 р. (справи №21-40а14, 21-63а14), 13.05.2014 р. (справа №21-89а14), 20.05.2014 р. (справа №21-93а14), 28.10.2014 р. (справа №21-462а14), 20.01.2015 р. (справа №21-603а14).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про наявність у Держфінінспекції в області повноважень на звернення до суду з позовом, спрямованим на виконання своїх управлінських функцій, право на яке передбачене ч. 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", колегія суддів виходить з такого.

Колегія суддів не заперечує наявності в органу державного фінансового контролю повноважень на звернення до суду з позовом у випадку, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених порушень.

Разом з тим, таке повноваження органу державного фінансового контролю стосується лише усунення допущених порушень законодавства. Виявлені в ході перевірки збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю про стягнення коштів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної фінансової інспекції у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Залімський І. Г.