Справа № 814/3872/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 р. Справа № 814/3872/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2014 року :

-№ , відповідно до якого відповідач збільшив позивачеві суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6 494,69 грн., в тому числі 3 711,25 грн. - за основним платежем, 2 783,44 грн. - за штрафом (штраф застосовано у розмірі 75 %) (а.с.17);

- № , відповідно до якого відповідачем нараховано позивачеві штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. (а.с. 19);

- № відповідно до якого відповідачем нараховано позивачеві штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. (а.с. 20).

Позивач просив також скасувати також вимогу від 26.11.2014 року про сплату боргу (недоїмки) № , відповідно до якої податковий орган вимагає позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у сумі 9 603,24 грн. та

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або своєчасне не нарахування платником єдиного внеску № від 26.11.2014 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 3 683,88 грн.

При цьому позивач послався на те, що інформація, викладена у акті перевірки Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, не підтверджена жодними доказами, а тому підстави для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень у податкового органу відсутні.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року - позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.11.2014 року № .

Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.11.2014 року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.11.2014 року № .

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2014 року № .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 26.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В апеляційній скарзі, Державна податкова інспекція у Центральному районі

м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду -скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі пп. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, п. 82.2. ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, відповідачем в період з 28.10.2014 року по 06.11.2014 року було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 28.10.2014 року по 06.11.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 913/14-03-17-03-08/НОМЕР_6 від 07.11.2014 року (а.с.25-32, далі - акт перевірки). Зазначеним актом перевірки були встановлені порушення податкового законодавства з боку позивача, а саме: порушення приписів статей ст. 163, п. 164.1 ст. 164, п. 164.2 ст. 164, п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем занижено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3 711,25 грн.; пп. 7.7.1 п. 7.1, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: не нарахування, не утримання та неперерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із виплачених сум винагород з 01.12.2013 року по 30.08.2014 року, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 9 603,24 грн.; п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, а саме: неподання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю; п. 176.2 "б" ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ) на загальну суму 510,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом 26.11.2014 року були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , відповідно до якого відповідач збільшив позивачеві суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6 494,69 грн., в тому числі 3 711,25 грн. - за основним платежем, 2 783,44 грн. - за штрафом (штраф застосовано у розмірі 75 %) (а.с.17);

- № , відповідно до якого відповідачем нараховано позивачеві штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. (а.с. 19);

- № відповідно до якого відповідачем нараховано позивачеві штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. (а.с. 20).

26.11.2014 року відповідачем також винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № , відповідно до якої податковий орган вимагає відповідача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у сумі 9 603,24 грн. (а.с.21).

Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або своєчасне не нарахування платником єдиного внеску № від 26.11.2014 року до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 3 683,88 грн. (а.с.22).

Одночасно з цим, актом перевірки було встановлено, що у період з 01.12.2013 року по 30.08.2014 року у ФОП ОСОБА_2, згідно наданих пояснень та звернень, працювали без належного оформлення 2 найманих процівника: ОСОБА_3; ОСОБА_4

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 використовувала працю найманих працівників без належного оформлення трудових відносин (згідно колективного звернення працівників від 08.10.2014 року, наданого пояснення від 04.11.2014 року та заяви від 03.09.2014 року), а саме:

- ОСОБА_3, яка згідно наданого пояснення працювала у ФОП ОСОБА_2 з 15.12.2013 року по 18.03.2014 року (трудовий договір відсутній), за заначений період отримала заробітну плату в розмірі 5 870,00 грн. (грудень 2013 року - 2 500,00; січень 2014 року - 2 500,00 грн.; лютий 2014 року - 870,00; березень 2014 - 0,00 грн.);

- ОСОБА_4, яка згідно наданого пояснення працювала у ФОП ОСОБА_2 з 01.02.2014 року по 25.08.2014 року (трудовий договір відсутній), за заначений період отримала заробітну плату в розмірі 15 600,00 грн. (лютий 2014 року - 2 000,00; березень 2014 року - 2 000,00 грн.; квітень 2014 року - 2000,00 грн.; травень 2014 року - 3 500,00; червень 2014 року - 3 500,00; липень 2014 року - 2 600,00 грн.; серпень 2014 року - 0,00 грн.).

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 використовувала працю офіційно оформленого працівника ОСОБА_6 Згідно пояснення останнього він працював у ФОП ОСОБА_2 з 15.12.2013 року по 18.03.2014 року (трудовий договір від 25.12.2013 року № 2). Відповідно до трудового договору він повинен був отримувати заробітну плату у розмірі 1 240 грн., а фактично отримував: грудень 2013 року - 2 500,00грн.; січень 2014 року - 2 500,00грн.; лютий 2014 року - 867,00 грн.; березень 2014 року - 200,00 грн.

Таким чином, перевіркою встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 3711,25грн., порушення строку надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку (форма - 1ДФ) за IV квартал 2013 року 09.02.2014 року, за І квартал 2014 року 09.05.2014 року, за II квартал 2014 року 09.08.2014 року.

Актом також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не нарахувала, не утримувала та не перераховувала єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із виплаченої заробітної плати, що підлягає сплаті до бюджету, у сумі 9 603,24 грн., чим порушено п.п. 7.1.1 п. 7.1, п. 8 ст. 9 Закону Украї ни від 08.07.2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями.

Відповідно до Податкового кодексу України "доходи" - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (пп. 14.1.56 п. 14. ст. 14 цього Кодексу).

У ПК України наявні наступні поняття: "податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб" - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (пп. 14.1.180 п. 14. ст. 14 ПК України); "самозайнята особа" - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України); "працівник" - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону (пп. 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

У відповідності до п. 163.1 ст. 163 розділу IV "Податок на доходи фізичних осіб" ПК України об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Згідно з підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При цьому відповідно до пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України "заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу" - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 зазначеного Кодексу встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету, згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 ст. 168 ПК України, під час виплати оподатковуваного доходу.

Одночасно згідно положень п. 51.1 ст. 51 ПК України податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм податкового законодавства випливає, що необхідною умовою для утримання податку з доходів фізичних осіб є наявність факту виплати такого доходу фізичній особі податковим агентом (в тому числі фізичною особою-підприємцем-працедавцем) за трудовою чи цивільно-правовою угодою.

Згідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що при укладенні трудового договору з фізичною особою додержання письмової форми є обов'язковим.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (абз. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до абзаців 1, 2 і 4 ст. 48 КЗпП трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з думкою суду , що відповідачем не надані суду ні оригінали або копії документів , на яких ґрунтуються висновки Акта фактичної перевірки, ні будь-які інші документальні докази, які б засвідчували факти наявності трудових відносин між позивачем і фізичними особами ОСОБА_3, ОСОБА_4 нарахування і виплату ФОП ОСОБА_2 будь-яких сум доходів на їх користь протягом зазначених періодів.

Судом встановлено, що будь-які документальні підтвердження того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували з ФОП ОСОБА_2 у трудових чи інших цивільно-правових відносинах - відсутні.

Стосовно громадянина ОСОБА_6, суд також вірно зазначив, що будь-яких доказів того, що позивачем на користь працівника ОСОБА_6, виплачувався дохід більший ніж зазначено в трудовій угоді податковим органом в акті перевірки не наведено та суду не надано.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В ході розгляду даної справи відповідачем не було надано суду жодних доказів щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності за порушення вимог законодавства про працю (по ст. 172 "Грубе порушення законодавства про працю" Кримінального кодексу України), щодо накладання на позивача адміністративного стягнення за результатами вчиненого адміністративного правопорушення (по ст. 41 "Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці", ст. 1634 "Порушення порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи" Кодексу про адміністративні правопорушення), доказів порушення і передання справ про злочин або адміністративне правопорушення до суду.

Крім того, як зазначено в акті перевірки, ФОП ОСОБА_2 на запит Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № 3032/П/14-03-17-03-24 від 31.10.2014 року щодо надання документів для перевірки надала відповідь 04.11.2014 року за вх. № 10983/П, в якій відмовила від надання документів, чим порушила п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Даний висновок а акті перевірки спростовується наданими позивачем документами.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до запиту Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області щодо надання документів , а саме : Трудові договори, цивільно-правові договори та інші договори, якими врегульовані трудові відносини, Табеля обліку робочого часу Відомості з нарахування заробітної плати Документи, що підтверджують виплату заробітної плати Копії договорів оренди або документів на права власності на приміщення, де здійснюється діяльність та вказати заборгованість з орендної тати у разі наявності (а.с.52).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 листом-відповіддю від 03.11.2014 року на запит відповідача від 31.10.2014 року не відмовила у наданні документів, а висловила своє бажання їх надати, лише конкретизувавши період, за який необхідно надати відомості з нарахування заробітної плати та документи, що підтверджують виплату заробітної плати (а.с.53-54).

За наведених обставин, суд дійшов правильного висновку про відсутність у податкового органу підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень № , №, від 26.11.2014 року, вимоги № від 26.11.2014 року та рішення № від 26.11.2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини справи, прийняв постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 254 КАС

України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: