Справа № 301/574/15-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 876/4600/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Іршавської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 на постанову Іршавського районного суду від 30.03.2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Іршавської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Іршавської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, скасування рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19.02.2015 року та зобов'язання надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, розташованої в АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що він повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації разом із доданими графічними матеріалами, однак рішенням №1686 від 19 лютого 2015 року ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання у задоволенні заяви було відмовлено з підстав, передбачених ст.26 п.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 158 ЗК України.

Позивач вважав вказане рішення немотивованим і таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує його права та законні інтереси щодо отримання ним у власність земельної ділянки.

Просив суд визнати протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні поданого ним клопотання, скасувати рішення ХІ сесії VI скликання третього пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19.02.2015 року та зобов'язати Іршавську міську раду надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 30.03.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання Іршавської міської ради №1686 від 19 лютого 2015 року щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов'язано Іршавську міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0710 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанову суду першої інстанції оскаржили Іршавська міська рада та громадянка ОСОБА_1, які в апеляційних скаргах просять її скасувати, а другий апелянт, крім того, ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

Іршавська міська рада посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно зобов'язав її прийняти рішення про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки таке питання вирішується виключно на сесійному засіданні міської ради, в процесі якого проект рішення не набрав необхідної кількості голосів.

ОСОБА_1 посилається на те, що прийняття судом оскаржуваної постанови порушує права та її законні інтереси, оскільки ОСОБА_2 претендує на земельну ділянку, частина якої належить її, а з приводу встановлення меж земельної ділянки існує спір, який вирішується судом.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що земельна ділянка в АДРЕСА_1 була надана позивачу ОСОБА_2 для забудови на підставі рішення Іршавського міськвиконкому №30 від 26.03.1976 року. На підставі дозволу на проведення будівельних робіт №30-113к-1 позивачем на вказаній земельній ділянці збудовано житловий будинок; на підставі договору забудови від 27.10.1976 року №3073, технічної документації та акту прийняття до експлуатації, затвердженого рішенням виконкому Іршавської міськради №265 від 24.10.1986 року.

ОСОБА_2 набув права власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.08.2012 року та державною реєстрацією такого права у встановленому законом порядку.

Постановою Іршавського районного суду від 13 лютого 2015 року задоволено позов ОСОБА_2, скасовано рішення ХІ сесії Іршавської міської ради від 17.12.2014 року у частині відмови в задоволенні клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки площею орієнтовно 0,0710 га в межах АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнано протиправними дії Іршавської міської ради щодо відмови у задоволенні вказаного клопотання, а також зобов'язано внести та розглянути на засіданні чергової сесії подане позивачем клопотання .

У лютому 2015 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Іршавської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 відповідно до поданої конфігурації.

До заяви були додані графічні матеріали на підтвердження бажаного місця розташування земельної ділянки.

Однак, рішенням ХІ сесії VI скликання ІІІ пленарного засідання №1686 від 19 лютого 2015 року вказане клопотання позивача залишено без задоволення.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно до ч.7 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, частиною 7 ст.118 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав, при наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка позивачу була виділена для будівництва у 1976 році і якою позивач користується тривалий час, Іршавською міською радою не наведено жодної з підстав передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

Натомість, як підставу відмови у задоволенні заяви позивача зазначено норму ст. 158 ЗК України, в якій вказано органи, що вирішують земельні спори, а також п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - щодо виключної компетенції органу місцевого самоврядування розглядати питання регулювання земельних відносин.

Зазначені норми спірних правовідносин сторін не регулюють.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, не навів суду докази законності та обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обставин відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв всупереч Конституції України та законам, що регулюють земельні правовідносини, тому позов в частині визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про скасування рішення міськради №1686 від 19 лютого 2015 року правильно задоволений судом.

Системний аналіз норм ст.ст. 116, 118 ЗК України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає рішення про надання її у власність, оскільки останнє може мати місце тільки після виготовлення технічної документації, її погодження з компетентними органами, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками/землекористувачами, затвердження проекту землеустрою міською радою, суд з метою повного захисту прав позивача правомірно задовольнив також і позовну вимогу про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. При цьому взяв до уваги, що відмова в задоволенні заяви позивача мала місце після прийняття судом рішення про скасування раніше прийнятої відмови.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на наявність спору з позивачем щодо суміжних земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, підставою для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, бути не можуть.

З огляду на викладене, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив постанову про задоволення позову, підстав для скасування якої не має.

Доводи апеляційних скарг підставами для їх задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Іршавської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 30.03.2015 року в справі № 301/574/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : Д.М. Старунський

А.І. Рибачук