Справа № 815/1464/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1464/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника відповідача Маренича Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на стороні відповідача - державний реєстратор прав на нерухоме майно Рогачко Павло Олександрович про визнання незаконним, протиправним, нечинним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.09.2014 р. №15526252, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним, протиправним, нечинним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.09.2014 р. №15526252, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 17 квітня 2014 року Біляївським районним судом Одеської області було винесене рішення по справі №496/4145/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, згідно до якого її позовні вимоги були задоволені частково, а саме: за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, яка була прийнята 27.08.2014 року 11:42:53 за реєстраційним номером 7919386, для проведення державної реєстрації права власності та була розглянута державним реєстратором прав на нерухоме майно Рогачком П.О. 02 вересня 2014 року Рогачко П.О. відмовив у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1/2 на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_2, податковий номер - НОМЕР_1. Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулася до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №15526252 від 02 вересня 2014 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Рогачком П.О. Зобов'язано реєстраційну службу Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням реєстраційна служба Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника відповідача Маренича Г.Г., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна.

17 квітня 2014 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/4145/13-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна задоволений частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 14).

27 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулося до реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

02 вересня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Рогачком П.О. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки відповідно до описової та резолютивної частини рішення суду від 17.04.2014 р. №496/4145/13-ц на господарські будівлі та споруди не визнано право власності, так як вони побудовані самовільно та визнано право власності по 1/2 частині на житловий будинок, але згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №2 від 08.01.2013 р.) не належить до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків. Також, згідно технічного паспорту від 14.11.2012 р. погріб побудовано в 1960 році до укладання договору купівлі - продажу будинку відповідачем (арк. справи 13).

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та порушує права позивача, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до приписів ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі: 1) знищення об'єкта нерухомого майна; 2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону встановлено, що у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас, для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868.

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Виходячи з положень п. 37 Порядку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

З оскаржуваного рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень вбачається, що підставою для відмови визначено те, що подані документи для проведення державної реєстрації суперечать п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 08.01.2013 р. №2).

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідачем у оскаржуваному рішенні не вказано підставу, а саме пункт та частину статті 24 Закону №1952-IV, на підставі якої відмовлено позивачеві у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а вказано лише статтю 24 Закону №1952-IV.

В матеріалах справи міститься копія рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/4145/13-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону державний реєстратор поряд з іншими повноваженнями встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ст. 24 Закону визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. При цьому, значена норма Закону не містить такої підстави, як порушення п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 08.01.2013 р. №2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень дотримано встановлений чинним законодавством порядок державної реєстрації речових прав на об'єкти нерухомості, та надані документи відповідають у повній мірі вимогам чинного законодавства стосовно правовідносин, пов'язаних із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав доказів правомірності та обґрунтованості свого рішення.

До того ж, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Натомість, відповідач у своєму рішенні від 02.09.2014 р. №15526252, не оскаржуючи рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2014 р. у справі №496/4145/13-ц, фактично вдався до його оцінки та зазначив про невідповідність обставин, зазначених у описовій та резолютивній частині, фактичним обставинам справи, що є неприпустимим для органу владних повноважень. Адже рішення суду, які набрали законної сили, повинні виконуватися особами, яких воно стосується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області відсутні.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов