Справа № 127/15258/15-а
Суддя: Саблук С. А.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.09.2015 П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Саблук С. А., розглянувши в порядку скороченого провадження в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу в Збройних Силах колишнього СРСР та збройних Силах України та наказом Міністерства Оборони України в 2000 році звільнений із Збройних Сил України за станом здоров`я та вислугою років. Вінницьким обєднаним військовим комісаріатом йому була нарахована пенсія, яка складається з основної пенсії, до складу якої входить оклад за військове звання, оклад за займаною під час служби посадою, доплата за вислугу років та інші доплати. На звернення до відповідача, позивачу було надано відповідь про те, що у зв`язку із набранням чинності змін до Податкового кодексу України, з 1 січня 2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяці), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Тому з пенсії ОСОБА_1 було утримано податок на дохід фізичних осіб 15% та військовий збір з фізичних осіб 1,5%
Дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відрахування з його пенсії податку на дохід та військовий збір та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою пенсією з лютого 2015 року та виплачувати пенсію, встановлену станом на 01.01.2015 року і виплачувати її в подальшому без відрахування 15% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору на дохід фізичних осіб.
Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, подавши у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що з доводами, викладеними у адміністративному позові, не погоджується з підстав того, що відповідач діяв правомірно та виключно у межах чинного законодавства. Згідно норм чинного законодавства умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення. Тобто, повернення помилково або надміру сплачених податків здійснюється виключно з рахунків, на які вони зараховані. Ці рахунки не належать органам Пенсійного фонду України. Таким чином, відповідно до законодавства вимоги позивача про виплату недоплати до пенсії, що є загальною сумою сплачених відповідачем, податку на доходи фізичних осіб та військового збору саме головним управлінням Пенсійного фонду України є такими, що суперечать наведеному законодавству та виходить за межі повноважень відповідача. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.
Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Згідно ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області встановлено, що на виконання положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-УІІІ від 28.12.2014 року у зв`язку із набранням чинності змінами до Податкового кодексу України з 1 січня 2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Таким чином, сума пенсійної виплати ОСОБА_1 на червень 2015 року склала 4225,66 грн., базою оподаткування є сума 4225,66-3654,00 = 571,66 грн, з якої утримано податок на дохід: 571,66*15% = 85,75 грн. Також утримано військовий збір (1,5% з суми 571,66 грн.) = 8,57 грн. Пенсія до виплати склала 4131,34 грн..
Отже, відповідачем було здійснено відрахування з пенсії позивача податок на дохід та військовий збір, оскільки це визначеноположенням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-УІІІ від 28.12.2014 року.
Суд погоджується з такою думкою відповідача за наступних обставин.
Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.
Згідно ст. 46, п. 6 ч.І ст. 92 Конституції України, абзацом 1 преамбули, ст.2, ст. 59 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та ч.2 ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку, на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень), де територіальний орган Пенсійного фонду виступає, як державний орган з питань пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, а позивач є пенсіонером.
Питання ж оподаткування пенсій врегульовано ст. 67, п. 1 ч.2 ст. 92 Конституції України, підпунктами 14.1.180, 24.1.157 пункту 14.1 ст.14, ст.ст. 15, 16, підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164, ст.167, пунктом 168.3 ст. 168, ст. 171, пунктом 176.2 статті 176, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, де відповідач у даному випадку виступає як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб та військового збору, який згідно п.п. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 ПК України, "Списку особових рахунків та суми утриманого податку на доходи фізичних осіб за червень 2015 року Головне управління пенсійного фонду України в Вінницькій обл." сплатив вказані податки за позивача в сумі 85,75 грн. (податок на доходи фізичних осіб) та 8,57 грн. (військовий збір).
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбаченийрозділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку,передбаченомуст. 18 тарозділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з підпунктами 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань
Згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань встановлений статтею 43 Податкового кодексу України, за змістом якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України. На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі Державному казначейству України для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.
Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач довів правомірність свого рішення, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 46, 67, 92 Конституції України, ст.ст. 4, 43, 168 ПК України, ст.ст. 2, 59 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 6-11, 14, 18, 69, 71, 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.
Суддя: