Справа № 22-а-21545/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 30.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

ЗО листопада 2011 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судці: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Оношко ГМ.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління

соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського

міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до

управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення

недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, просив суд зобовязати УСЗН Білоцерківської міської ради Київської області виплатиги на його користь недостриману суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2010 року позов

задоволено.

Визнано бездіяльність УСЗН Білоцерківської міської ради щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат відповідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області здійснити перерахунок та виплатиги на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 3 -х мінімальних заробітних плат, виходячи з мінімальної заробітної плати на моменг виплати допомоги.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у звязку із чим спір вирішений невірно.

Заслухавши суддю-доповідача. перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з насту пного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є учасником ліквідації' аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією чорнобильського посвідчення та довідкою МСЕК.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат

Судом першої інстанції було встановлено, що щорічна одноразова допомога на оздоровлення позивачем була отримана за 2008 рік-в розмірі 75,00 грн., 19.11.2008 року що підтверджено відповідною довідкою.(а.с. 8)

Позивач , оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримувала державну допомогу значно нижчу, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 4 сг. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові ОСОби зобов'язані ДІЯТИ ЛИШе На підставі, В Межах повноважень та у СПОСІб. ЩО передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (сг. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів на підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 562 від 12.07.2005 року "Пр щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) суперечить ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідо Чорнобильської катастрофи", та ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосі( що передбачені Конституції України та Законами України, оскільки істотно звужує обсяг встановлених законої прав.

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ст. 62 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якот встановлено, що розяснення порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетої Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органам державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форі власності.

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цьоп Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір ЯКОЇ ВИЗначаеіьс лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійн страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Пр застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ряди України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ОСОБА_3 Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягают оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, н< відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення < головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), й зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Виходячи з засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховую и що згідно ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п. 60) при вирішенні даного спору суд першої інстанції давно! правильного висновку про застосування ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, ще постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду перша інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, рішення суду ухвалена з додержаннях норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді оправи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195,197-198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Кшвської області затишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютогс 2010 року-без змін.

А,

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ч. 5 ст. 2.54 КАС України, та може бути оскаржено де Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді