Справа № 2-а-2761/11
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа №2-а-2761/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: Крамара О.В.

при секретарі: Коваль Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, та за позовом ОСОБА_5 до Дрогобицької міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

30 вересня 2011 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицької міської ради № 148 від 30.03.2011 року «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 30 березня 2011 року Дрогобицька міська рада прийняла рішення №148 «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», згідно з яким повторно затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м. на АДРЕСА_1 для обслуговування магазину ОСОБА_4, ОСОБА_3, скасувала своє ж рішення про затвердження цього ж проекту землеустрою.

Вважає дане рішення незаконним, протиправним, таким, що порушує її права та інтереси, що є підставою для звернення до суду у порядку адміністративного судочинства відповідно до ст..2 КАС України, згідно норм якої завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб?єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень на підставі наступного.

Вона являється власником квартири АДРЕСА_2. Багатоквартирний житловий будинок № 7 по вулиці Ковальській розташований у самому центрі міста, перебуває на балансі КП «Будинкова управа №3». Власниками квартири АДРЕСА_3, яка розташована на першому поверсі будинку є гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4. Вказані громадяни набули квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу у 2009 році. Придбавши квартиру, треті особи за даним позовом одразу почали проводити будівельні роботи на земельній ділянці біля будинку і в результаті звели добудову до своєї квартири, яка зблокована (примикає) до несучої стіни будинку, а дах цієї добудови знаходиться одразу на рівні вікна її квартири.

20 травня 2010 року сесія Дрогобицької міської ради прийняла рішення №1180, з п. 1.11 якого вбачається, що сесія надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м. ОСОБА_4 0.І. та ОСОБА_3 по вул..Ковальській, 7 кв.З для обслуговування магазину.

Проте станом на вказану дату - 20 травня 2010 року АДРЕСА_4 було житлове приміщення - квартира, що підтверджується довідкою Дрогобицького МБТІ та ЕО, ніякого магазину у квартирі не було. У третіх осіб відсутні будь-які належні документи, які свідчили про переведення квартири № 3 з житлового фонду у нежитловий фонд,

Дрогобицька міська рада незаконно, без належних на то підстав, у порушення встановленого порядку надання земельних ділянок, які належать до прибудинкової території, надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 АДРЕСА_4 для обслуговування магазину, на землі прибудинкової території, без згоди балансоутримувача та сусідів - власників квартир у будинку.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Земельна ділянка, на якій проведена самовільна прибудова ОСОБА_3, ОСОБА_4 до квартири належить до прибудинкової території, закріпленої за багатоквартирним житловим будинком №7 по вул. Ковальській в м.Дрогобичі. Відповідно для її забудови необхідна згода всіх власників квартир у будинку. Дана обставина підтверджується листами №3-21-/5389 від 20.06.2011р. та №9-21/5622 від 23.06.2011 року першого заступника міського голови міста ОСОБА_1Коростельова.

Ніхто з власників квартир будинку №7 по вул..Ковальській, у т.ч. і вона, згоди на добудову ОСОБА_3, Кулині 0.І. до квартири на земельній ділянці, яка є прибудинковою територією, не надавав. Отож відповідач безпідставно надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою третім особам у справі на земельній ділянці, не за її цільовим призначенням, всупереч інтересам інших співвласників будинку.

Це підтверджує і управління Держкомзему у м.Дрогобичі у своєму листі №5040 від 06.12.2010 р.

20 серпня 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовною заявою до Дрогобицького міськрайонного суду про визнання права власності на самочинне будівництво. У позові вказано, що вони самочинно переобладнали квартиру та здійснили прибудову, влаштувавши у житловому приміщенні магазин без виготовлення проектної документації, не отримавши дозвіл на початок будівельних робіт в інспекції ДАБК.

09 вересня 2010 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у справі №2-3003/10 за ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано право власності в рівних частках по ? ідеальній частині на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлове приміщення магазину загальною площею 58,3 кв.м., що по вул.Ковальській, 7 в м.Дрогобичі. Дрогобицьким МБТІ та ЕО зареєстровано право власності на приміщення магазину за вказаними громадянами.

Вона дізналася про це рішення лише у листопаді 2010 року і подала апеляційну скаргу на нього до Апеляційного суду Львівської області.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2011 року у справі №22-ц-1396/11 за її апеляційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду строк апеляційного оскарження рішення поновлено, черговий розгляд справи призначено на грудень 2011 року.

Відповідно до ст.223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Відповідно до ст.319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Тобто, на сьогоднішній день рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.09.2010 року про визнання права власності на самочинне будівництво приміщення магазину по вул.Ковальській, 7 у м.Дрогобичі за гр.ОСОБА_3, Кулиною 0.І. не набрало законної сили.

Крім того, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2011 року у справі №22-ц-1396/11 за її апеляційною скаргою забезпечено позов і заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та державної реєстрації відчуження нежитлового приміщення магазину по вул.Ковальська, 7 у м.Дрогобичі.

26 жовтня 2010 р. Дрогобицька міська рада ухвалює рішення №1373, з якого

вбачається, що сесія розглянувши заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4, враховуючи

рекомендації постійної комісії ради по регулюванню земельних відносин затвердила

матеріали проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та надала

її в користування на умовах оренди під існуючими об'єктами нерухомості терміном на

три роки.

При цьому проект землеустрою взагалі не відповідав вимогам законодавства: зокрема булла відсутня проектна пропозиція, затверджена головним архітектором м.Дрогобича, погодження санітарно-епідеміологічної служби та висновки пожежної служби, погодження з управління по охороні культурної спадщини, оскільки будинок №7 по вул.Ковальскій включений у перелік об'єктів, є пам'яткою архітектури місцевого значення, проект не пройшов затвердження комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням з документації з землеустрою у відповідності до ст. 186-1 Земельного кодексу.

Про фальсифікацію документів у проекті землеустрою свідчить такий нюанс: акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погоджувало КП «Будинкова управа 1», яке жодного відношення не має до прибудинкової території їхнього будинку, оскільки з довідки від 29.12.2010 року вбачається, що будинки №№ 5 та 7 по вул.Ковальскій на балансі КП «БУ-1» не перебувають.

Вищезазначені рішення Дрогобицької міської ради №1180 від 20.05.2010 р. і № 1373 від 26.10.2010 року були предметом оскарження у суді за її позовом і 02 вересня 2011 року у адміністративній справі №2-а-124/1 Дрогобицьким міськрайонним судом винесено постанову, згідно якої позов задоволено, визнано протиправними та скасовано п.1.11 рішення сесії Дрогобицької міської ради №1180 від 20.05.2010 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м. АДРЕСА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для обслуговування магазину та рішення Дрогобицької міської ради №1373 від 26 жовтня 2010 р. «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки».

На сьогоднішній день дана постанова оскаржена в апеляційному порядку, тому не набрала законної сили.

У ході розгляду цієї адміністративної справи ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 02.02.2011 з метою забезпечення позову було заборонено вчиняти будь-які дії щодо укладення договорів оренди та передачі в оренду земельної ділянки площею 40 кв.м. по вул.Ковальській, 7 для обслуговування магазину до вирішення адміністративної справи по суті. Ухвала суду від 02.02.2011 року не оскаржувалась в апеляційному порядку, тому набрала законної сили. Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Нормами статей 123, 124 Земельного кодексу регулюється порядок передачі земельних ділянок державної або комунальної форми власності в оренду, зокрема, ч.1 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Відповідно ст..123 ЗК України містить перелік дій, які треба здійснити органу місцевого самоврядування для передачі земельної ділянки комунальної форми власності в оренду. Цей перелік, крім іншого, містить затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є однією з дій щодо укладення договору оренди землі та передачі земельної ділянки в оренду.

Тим не менше, Дрогобицька міська рада, всупереч вказаній ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду від 02.02.2011 р. у справі №2-а-124/1, приймає оскаржуване рішення №148 від 30 березня 2011 року, яким повторно затверджує вже затверджені матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4. Отож, ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень є очевидними.

Пунктом 1 оскаржуваного рішення №148 від 30.03.2011 року Дрогобицька міська рада повважала рішення №1373 від 26.10.2010 року «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки» таким, що втратило чинність з огляду на пункт 5 цього рішення, який зазначає, що у випадку не укладення фізичними особами угоди на оренду землі протягом трьох місяців з дня прийняття рішення, відповідні пункти даного рішення втрачають чинність.

Фактично орган місцевого самоврядування скасував прийняте ним рішення і продублював його зміст рішенням №148 від 30.03.2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі за

конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень

частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування -Справа N1-9/2009) орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та /чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного суду у справі №1-9/2009 р. встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

З цього робить висновок, що рішення міської ради, приписами якого конкретним суб'єктам у конкретно визначеному місці затверджувався проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки є ненормативним актом. Після отримання затвердження виготовленого належним чином проекту землеустрою від уповноваженого на те органу, тобто після реалізації цього рішення, воно було застосоване і вичерпало свою дію.

У зв'язку з цим Конституційний суд встановлює, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з аналізу зазначених вище норм вказаних правових актів в контексті вимог ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку покликається в оспорюваному рішенні Дрогобицька міська рада, та з урахуванням вказаного Рішення Конституційного Суду України міська рада не наділена повноваженнями вважати такими, що втратили чинність ( фактично скасовувати) рішення, щодо якого є вчинені дії по його виконанню, воно частково чи повністю виконано.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна

особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.103 КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Відповідно до ст..99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. Оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень прийняте 30 березня 2011 року. Отже останнім днем строку для його оскарження в порядку КАС України є 30 вересня 2011 року.

З наведеного вище вбачається суб'єктивність, незаконність та недобросовісність у

прийнятих рішеннях органу місцевого самоврядування. Одночасно безпринципно задовольняючи вимоги Кулини 0.І., ОСОБА_3, про надання земельної ділянки із

землі прибудинкової території, їй за даним позовом Дрогобицька міська рада відмовляє у наданні дозволу на виділення земельної ділянки під облаштування сходів до належної їй квартири. Причому діапазон причин відмови широкий: «зіпсуття архітектурного вигляду будинку», «розроблення проектних пропозицій щодо добудови до будинку №7 по вул.Ковальській як до пам'ятки архітектури здійснюється на конкурсній основі», «земельна ділянка відноситься до прибудинкової території, а відповідно належить всім власникам житлового будинку». Це цитати з листів відповідача до неї.

З викладеного вище вбачається грубе порушення принципу рівності перед законом і прав громадян в діях (рішеннях) органу місцевого самоврядування - Дрогобицької міської ради.

Рішення Дрогобицької міської ради № 148 від 30.03.2011 року прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

06 жовтня 2011 року з аналогічним позовом в суд звернулася ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дані позови ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року об?єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7, яка одночасно виступає і представником позивача ОСОБА_5, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовних заявах, просять позов задоволити.

Представник відповідача заперечив, щодо задоволення позовів посилаючись на безпідставність таких, оскільки Рішення Дрогобицької міської ради № 148 від 30.03.2011 року прийняте у відповідності до Конституції України та інших законодавчих актів. При його прийнятті нічиї законні права та інтереси не порушено, а викладене в позовних заявах позивачів є надуманим та необґрунтованим, просить в задоволенні позовів відмовити за їх безпідставністю.

Представник третіх осіб на стороні відповідача - ОСОБА_8, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з тих підстав, що 30 березня 2011 року Дрогобицька міська рада під час прийняття рішення №148 «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», площею 40 кв.м. на АДРЕСА_1 для обслуговування магазину його довірителям: ОСОБА_4, ОСОБА_3 - діяла законно.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 42 ЗК України, порядок використання земельних ділянок багатоквартирних жилих будинків визначається "співвласниками". При цьому кодекс не конкретизує, які співвласники маються на увазі - співвласники земельної ділянки чи співвласники багатоквартирного будинку. Фактично, дана норма має хоч якийсь механізм реалізації лише у випадку, якщо розуміти під співвласниками власників приміщень багатоквартирного житлового будинку, та якщо земельна ділянка надана об'єднанню власників як юридичній особі на праві власності (що малоймовірно) або користування. Тоді визначення співвласниками порядку використання повинно здійснюватися за правилами, встановленими для прийняття рішень вищим органом об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку - загальними зборами його членів. Ці правила передбачені ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", і повинні деталізуватися у статуті об'єднання.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Згідно ч. 4 ст. 42 ЗК України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Ч. 4 статті визначає, що підставою для визначення розмірів та конфігурації є (1) відповідні проекти розподілу територій та (2) землевпорядна документація.

Проект розподілу територій - це різновид містобудівної документації, "яка розробляється для мікрорайону (кварталу) чи його частини з метою розмежування земельних ділянок". Одним із основних призначень проекту є визначення площ та меж прибудинкових територій існуючих і запроектованих жилих будинків.

Під "відповідною землевпорядною документацією", згаданою вище, мається на увазі, насамперед, план земельно-господарського устрою населеного пункту (див. ст. 39 ЗК України).

Проект розподілу територій сам по собі не є землевпорядним проектом утворення нових землеволодінь, різновидом землевпорядної документації. Проект розподілу території є лише підставою для розроблення відповідного проекту відведення. Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 186 ЗК України, "проекти створення нових землеволодінь і землекористувань після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування".

Правила визначення площ та конфігурації земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків визначаються відповідно до ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" за допомогою показника розрахункової щільності забудови.

Об'єктом права постійного землекористування є земельна ділянка багатоквартирного житлового будинку, до якої належить (1) земельна ділянка, на якій безпосередньо розташований житловий будинок та належні до нього будівлі і споруди (ділянка під плямою забудови), а також (2) прибудинкова територія, що ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 визначається як "територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку".

ч. 3 ст. 126 ЗК України передбачено також, що право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

В матеріалах справи відсутні, тай в природі взагалі не існують, проект розподілу територій даного мікрорайону в м.Дрогобичі та відповідної землевпорядної документації, які б підтверджували розмір та конфігурація земельної ділянки та прибудинкової території, яка належить до багатоквартирного будинку № 7 по вул.. Ковальській в м.Дрогобичі, а тому встановлювати неіснуючий факт, що земельна ділянка, право на розроблення проекту землеустрою та його затвердження щодо якої надано відповідачем оскаржуваними рішеннями, є прибудинковою територією до багатоквартирного будинку № 7 по вул.. Ковальській в м.Дрогобичі, позивачі права не мають.

Аналізуючи наведені вище норми вбачається, що право постійного користування земельною ділянкою, в тому числі прибудинковою територією, підтверджується актом на право постійного користування земельною ділянкою. Ні попередня житлово - експлуатаційна організація, на балансі якої передував багатоквартирний житловий будинок № 7 по вул.. Ковальській в м.Дрогобичі, ні теперішня КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради не були і не є постійним користувачем відповідної території. Також в даному будинку не було створено ОСББ, яке могло б бути постійним користувачем певної прибудинкової території, або яке хоча б могло звернутись про закріплення за ним певної прибудинкової території до Дрогобицької міської ради. Суб'єкти, які б мали право згідно ст. 42 ЗК України на отримання в постійне користування земельної ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку № 7 по вул.. Ковальській в м.Дрогобичі і з якими за наявності таких обставин необхідно було б погоджувати передачу в оренду відповідної земельної ділянки, право постійного користування не оформили, а тому не існує більше законодавчо визначених суб'єктів, в тому числі і позивачі, з якими відповідач мав би погоджувати прийняття оскаржуваного рішення.

Підставою обґрунтованості позовних вимог позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.09.2010 року про визнання права власності на самочинне будівництво приміщення магазину по вул. Ковальській. 7 у м.Дрогобичі за гр. ОСОБА_3, Кулиною 0.І. не набрало законної сили.

Як на підставу для задоволення позовних вимог дані твердження є абсолютно необгрунтованими. Хоча рішення Дрогобицького міськрайонного суду станом на сьогоднішній день і не набрало законної сили, проте його реєстрація проведена в КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО і видано свідоцтва про право власності на третіх осіб на спірний об'єкт, яке станом на сьогоднішній день є дійсним, ніким не оскарженим та не скасованим.

Посилання позивачів на незаконність затвердження проекту землеустрою рішенням відповідача від 26.10.2010 року № 1373 абсолютно не має значення при вирішенні даного спору по суті. Дослідженню судом підлягає лише проект відведення на момент прийняття оскаржуваного рішення, а припущення позивачів щодо фальсифікації акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке погоджувало КП «Будинкова управа 1» є надуманими і не мають ніяких негативних правових наслідків, так як такого погодження абсолютно потрібно не було, враховуючи наведений вище аналіз ст.. 42 та 126 ЗК України. Погодження проводилось ними згідно наданого Центром ДЗК в м.Дрогобичі друкованого бланку акту, який прийнятий був тою ж самою установою під час формування проекту відведення. Окрім цього станом на сьогоднішній день всі будинкові управи об'єднані в одне житлово експлуатаційне об'єднання КП «ЖЕО» ДМР, яке жодним чином не заявляє щодо порушення своїх прав діями третіх осіб.

Що стосується прийняття оскаржуваного рішення під час дії ухвали Дрогобицького міськрайонного суду про забезпечення позову № 2 - а - 124/11, то відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 123 Земельного Кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 20 травня 2010 року № 1180 було надано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Розробивши відповідний проект, погодивши з усіма відповідними інстанціями та пройшовши державну експертизу землевпорядної експертизи, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали цей проект на затвердження на сесію Дрогобицької міської ради

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №2-а-124/1 було заборонено вчиняти будь-які дії щодо укладення договорів оренди та передачі в оренду земельної ділянки площею 40 кв. м. на вул. Ковальській, 7 в м. Дрогобичі до вирішення справи по суті.

Однак приймаючи оскаржуване Рішення, Дрогобицька міська рада не порушила заборону суду щодо укладення договору оренди, а лише затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не вирішуючи питання щодо вчинення дій з укладення договору оренди землі, тобто діяла в межах повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та у відповідності до ст. 123 Земельного Кодексу України.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Проте, жодної невідповідності вказаного проекту вимогам законів не вбачається.

Посилання позивачів на Рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування - Справа N1-9/2009) слід зазначити, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та /чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку позивачі самі собі суперечать, щодо трактування вищевказаного Рішення. Конституційний суд встановлює, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи позивачами не надано підтвердження виконання рішення відповідача від 26.10.2010 року № 1373 шляхом укладення договору оренди, а тому відповідач не вичерпав своє конституційне право на його скасування у наведеному вище порядку.

Враховуючи наведене вище суд дійшов переконання про відсутність порушення законних прав та інтересів позивачів оскаржуваним рішенням та вчинення відповідачем дій з дотримання правових приписів, які регулюють дані правовідносини, а тому в з задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст..ст. 2, 3, 9, 11, 72, 86, 158-163 КАС України, ст..ст. 39, 42, 118, 123, 126, 186 ЗК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задовлені позову ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення № 148 від 30.03.2011 року «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» -відмовити.

В задовлені позову ОСОБА_5 до Дрогобицької міської ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення № 148 від 30.03.2011 року «Про затвердження матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» -відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.