Справа № 817/990/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/990/15

19 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О. за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4
про скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1859429 від 22.04.2013 року, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 11.02.2010 року у справі №2-582.2010 визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2. Вказав, що на підставі цього рішення державним реєстратором було проведено державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_7 . Однак зауважив, що ухвалою Рівненського міського суду від 16.02.2012 року заочне рішення від 11.02.2010 року скасовано, а отже виникли підстави для скасування рішення державного реєстратора, прийняте на підставі нього.

Представник відповідача ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що серед поданих до заяви про реєстрацію документів було саме рішення Рівненського міського суду від 11.02.2010 року, підстав для сумніву в достовірності заявлених прав у державного реєстратора не виникало, а тому реєстрацію прав власності на спірний обєкт проведена правомірно, а отже підстав для її скасування немає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, подала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначила, що у вересні 2013 року приватним нотаріусом було посвідчено договір дарування її чоловіком ОСОБА_7, для неї 1/3 частини спірної квартири. Крім того, вказала, що незважаючи на те, що рішення Рівненського міського суду від 11.02.2010 року скасоване, ОСОБА_7 залишився власником 14/3 частини квартири згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради, та 1/6 частини даної квартири згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в грудні 1999 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло №366 від 23.12.1999 року, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_3, належить на праві приватної спільної сумісної власності громадянину ОСОБА_7 та членам його сімї: ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

В червні 2003 року ОСОБА_8 померла.

В лютому 2010 року Рівненським міським судом прийнято рішення від 11.02.2010 року по справі №2-582.2010, згідно з яким визначено частки співвласників ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4, по 1/3 (одній третій) за кожним; визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6 (одну шосту) частину квартири АДРЕСА_4, як спадкове майно після смерті ОСОБА_8; визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частину квартири АДРЕСА_2, з яких 1/3 частина складає його частку в спільному частковому майні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, 1/6 частка, як спадкове майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, 1/6 частка, як спадкове майно після смерті ОСОБА_8, яке не прийняв ОСОБА_1.

На підставі вказаного рішення 04.08.2010 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_7 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та 04.04.2013 року проведено державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.02.2012 року заочне рішення Рівненського міського суду від 11.02.2010 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення часток та визнання права власності на спадкове майно скасовано.

В квітні 2012 року позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення часток та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду у звязку з клопотанням позивача, про що свідчить ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 12.04.2012 року.

Дізнавшись про скасування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2010 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу виникнення права власності на нерухоме майно, здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно, до яких чинним законодавством, зокрема віднесено право власності на об'єкти нерухомого майна, врегульовані нормами Конституції України, Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 11.02.2010 року №1952-ІV (далі - Закон України №1952).

В силу вимог ст.2 даного закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 9 Закону №1952, зокрема п.2 ч.2 ст.9 Закону №1952, передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно зі ст.ст.10, 11 Закону №1952 державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 26 цього Закону встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року №3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили, саме про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2010 року, яке було підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 1859429 від 22.04.2013 року, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, скасовано, то вказане рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин позов підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн., доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Рішення державного реєстратора ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1859429 від 22.04.2013 року, на 2/3 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 - скасувати.

Стягнути за рахунок асигнувань ОСОБА_6 служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області на користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 25 жовтня 2015 року.