Справа № 815/6229/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/6229/15

Справа № 815/6229/15

У Х В А Л А

23 жовтня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної служби геології та надр України про скасування наказу в частині та зобов’язання поновити дії спеціального дозволу, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року до суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної служби геології та надр України, в якому позивач просить: скасувати наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року № 500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року; зобов’язати Державну службу геології та надр України поновити дію спеціального дозволу № 3796 від 30.12.2005 року.

Також позивач просить поновити строк звернення до суду, обгрунтовуючи клопотання тим, що копії оскаржуваного наказу позивачу надіслано не було, і про його існування позивач дізнався від контрагентів наприкінці серпня 2015 року, після чого звернувся до відповідача з вимогою надати наказ та отримав його 29.08.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як вбачається з матеріалів позову, Державна геологічна служба Міністерства охорони навколишнього природного середовища України листом від 18.11.2010 року за вих. № 28/09-2319 повідомила ВАТ «Сілікат» про те, що дію спеціального дозволу № 3796 від 30.12.2005 року, наданого ВАТ «Сілікат» на видобування піску Кучурганського родовища, анульовано відповідно до наказу Мінприроди від 05.11.2010 року № 500 у зв’язку з невжиттям надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії в установлені строки.

Даний лист було отримано ВАТ «Сілікат», правонаступником якого є позивач, 03.12.2010 року за вх. № 309, що підтверджується відповідним записом на цьому ж листі.

Таким чином, 03.12.2010 року ВАТ «Сілікат» було відомо про наявність оскаржуваного наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року № 500, тому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів позивача з прийняття оскаржуваного наказу розпочався 04.12.2010 року та закінчився 04.06.2011 року.

Однак, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом лише 20 жовтня 2015 року.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними за змістом даної статті визнаються обставини, які є об’єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з позовом до суду.

Інститут строку звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов’язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа “Стаббігс та інші проти Великобританії”, справа “Девеер проти Бельгії”).

Наведена позивачем у клопотанні причина пропуску строку звернення до суду не є поважною, оскільки про існування спірного наказу позивачу було відомо з 03.12.2010 року, і позивач міг вжити заходів для його отримання та оскарження у встановлені законом строки.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду без поважних причин.

За викладених обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Сілікат ЛТД” підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 99, ст.100, ст.165 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної служби геології та надр України про скасування наказу в частині та зобов’язання поновити дії спеціального дозволу, – залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.В.Андрухів