Справа № 813/5346/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Справа № 876/2311/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Волошин М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними, скасування подань та податкових повідомлень,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними, скасування подань та податкових повідомлень.

Позивач посилався на те, що митний орган донараховуючи йому податкові зобов'язання, помилково керувався ч. 1 ст. 7 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», в той час, як йому слід було застосовувати ч.2,3 даної статті, оскільки він ввозив на територію України два неподільні товари, зокрема комбайн зернозбиральний, ставка мита якого становить 0% та шини пневматичні гумові, митна ставка яких складає 10%.

Позивач, з врахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення відповідача №57 від 12.07.2010 року та № 58 від 12.07.2010 року, а також подання відповідача про сплату податкового боргу № 147 від 5.08.2010 року, №148 від 5.08.2010 року, № 161 від 13.09.2010 року та № 162 від 13.09.2010 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 року позовну заяву в частині оскарження податкових повідомлень відповідача №57 від 12.07.2010 року та № 58 від 12.07.2010 року залишено без розгляду.

Ухвалою того ж суду від 6.10.2014 року, яка набрала законної сили, позовну заяву в частині оскарження подань відповідача № 147 від 5.08.2010 року, №148 від 5.08.2010 року, № 161 від 13.09.2010 року та № 162 від 13.09.2010 року про сплату боргу залишено без розгляду в зв'язку з відкликанням позовної заяви щодо цих позовних вимог.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4.11.2014 року ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 року про залишення без розгляду позовної заяви в частині оскарження податкових повідомлень відповідача №57 від 12.07.2010 року та № 58 від 12.07.2010 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року позивачу у задоволенні позову в частині оскарження податкових повідомлень відповідача №57 від 12.07.2010 року та № 58 від 12.07.2010 року відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_3 подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Зокрема зазначає, що відсутні підстави для донарахування ввізного мита та ПДВ, оскільки ввезений товар задекларований ним вірно.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

У справі встановлено, що 03.07.2009 року позивачем було доставлено на митну територію України через митний пост Мостиська Львівської області комбайн зернозбиральний CLAAS MEGA 1997 року випуску, тип 218, що був у використанні, номер рами 945009 в комплекті з жаткою, ширина якої 6 метрів, зеленого кольору - одна штука та шини гумові, вживані для сільськогосподарських тракторів, розміром 600/55-26.5, що підтверджується відповідною митною декларацією, долученою до матеріалів справи.

Згідно ВМД №09090468/9/001229 від 03.07.2009 року позивачем оформлено два товари: комбайн зернозбиральний CLAAS MEGA без коліс за кодом УКТ ЗЕД №, ставка ввізного мита 0%; шини пневматичні гумові для с/г трактора за кодом УКТ ЗЕД , ставка ввізного мита 10%. Митний орган з визначеним кодом УКТ ЗЕД погодився.

В подальшому на підставі розпорядження Львівської митниці №444-р від 22.12.2009 року було проведено камеральну перевірку на предмет правильності класифікації товарів та сплати належних сум митних платежів, задекларованих позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 8433 51 00 при митному оформлені товару за ВМД №209090468/9/001229 від 03.07.2009 року, результати якої оформлені актом №к/028/10/209000000/НОМЕР_2 від 09.06.2010 року. В ході перевірки було встановлено порушенням вимог УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України та Основних правил інтерпретації класифікації товарів.

На підставі даного акту контролюючим органом було винесено оскаржувані податкові повідомлення №57 від 12.07.2010 року на ввізне мито на загальну суму 49191,25 гривень (46848,81 грн. за основним платежем та 2342,44 грн. за штрафними санкціями) та №58 від 12.07.2010 року на ПДВ на загальну суму 9838,26 гривень (9369,77 грн. за основним платежем та 468,49 грн. за штрафними санкціями) у зв'язку з недотриманням вимог оподаткування ввезеного єдиного неподільного товару визначених ч. 1 ст.7 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» від 13.09.2001 року №2681-III, згідно якої, митне оформлення єдиного неподільного товару, митна вартість якого перевищує 200 євро та вага перевищує 50 кг, що ввозиться (пересилається) громадянином у супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходить на адресу громадянина у міжнародному поштовому відправленні, здійснюється за умови його письмового декларування шляхом заповнення митної декларації, передбаченої для громадян, та після сплати громадянином або уповноваженою на те особою ввізного мита в розмірі 20 відсотків від митної вартості такого предмета, податку на додану вартість та у передбачених законодавством України випадках акцизного та інших зборів.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржену постанову, виходив з того, що вказані комбайн та шини є єдиним неподільним товаром, тому митне оформлення такого товару здійснюється після сплати 20 % від митної вартості такого предмета та податку на додану вартість, як це передбачено ч. 1 ст. ст. 7 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України». Оскільки позивачем вказані вище вимоги не дотримано, комбайн зернозбиральний CLAAS MEGA оформлений за ставкою ввізного мита 0%, а шини пневматичні гумові для с/г трактора оформлені за ставкою ставка ввізного мита 10%, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 МК України).

У пункті 19 статті 1 МК України міститься визначення терміна «митні процедури», згідно з яким - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Аналіз наведеного визначення дає підстави вважати, що митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і які мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК України відповідно до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК України ).

Аналіз зазначених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Таких обставин у цій справі митним органом не доведено, тому підстав для проведення перевірки та донарахування зобов'язань у митного органу не було.

Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 265 МК України).

Згідно з визначеною Порядком здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 на виконання вимог статті 265 МК України, процедурою контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом, зокрема, шляхом проведення камеральної перевірки. У разі коли в результаті здійснення такого контролю виявлено обставини, що вплинули на рівень задекларованої митної вартості таких товарів, митний орган приймає рішення про визначення їх митної вартості за встановленою ДМСУ формою. У разі заниження податкового зобов'язання та його непогашення протягом 10 днів з дати надходження рішення митного органу про визначення митної вартості товару зазначений орган самостійно вживає заходів для донарахування сум податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановленому Законом № 2181-ІІІ порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Відповідно до статті 88 МК України на декларанта покладено обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару та донарахування ввізного мита, за винятком випадку, коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема зазначення у ВМД недостовірних відомостей.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що митний орган не довів, що несплату всіх обов'язкових платежів було здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією, поданою суб'єктом господарювання. В акті камеральної перевірки зазначення позивачем недостовірних відомостей у ВМД посилань не має.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятих подань та податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням зібраних по справі доказів, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і спростовують рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального права, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з наведених підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року у справі №813/5346/14 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення Львівської митниці №57 та №58 від 12.07.2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський