Справа № 2а/1711/2322/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Ковтунович М.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" травня 2012 р. Справа № 2а/1711/2322/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області та ОСОБА_4 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "28" вересня 2011 р. справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 за період з 05.03.2011р. до 22.07.2011р. включно: додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, на підставі норми ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком; підвищення пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на підставі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; підвищення пенсії як дитині війни на підставі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 з 05.03.2011р. збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, на підставі норми ст. 56 ч.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - по день припинення права на вказані види виплат на таких підставах.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, через їх безпідставність.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Також з апеляційною скаргою звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити без обмеження кінцевим строком.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПФ України в м. Кузнецовську не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 - задоволенню виходячи з такого.

Позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

ОСОБА_4 отримує виплати згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Базовою величиною, з якої розраховується сума додаткової пенсії згідно зі ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачу слід керуватися розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статті 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право отримувати надбавку до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з цим, за своєю правовою природою передбачені статтями 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та 39 та 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" соціальні виплати є надбавкою до пенсії, доплатою до пенсії та додатковою пенсією. Пенсія - це періодичний платіж. Її регулярна виплата не обмежена у часі. Додаткова пенсія нерозривно пов'язана з виплатою основної пенсії та теж має не визначений у часі граничний термін виплати. Доплата до пенсії та надбавка до пенсії є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на неї право і також нерозривно пов'язана з виплатою пенсії, а тому теж має не визначений у часі граничний термін виплати. Тому ці соціальні виплати мають нараховуватись і виплачуватись особі щомісячно без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4, за умови стажу роботи для жінок не менше 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку.

Колегією суддів встановлено, що позивач отримує основну пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (розпорядження УПФУ в м.Кузнецовську №107733 від 06.07.2011 року).

Відповідно до ст.10 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З наведеного слідує, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а тому до призначеної їй основної пенсії не можуть застосовуватися норми ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині механізму підвищення пенсії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції, була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 з 05.03.2011р. збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, на підставі норми ст. 56 ч.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - по день припинення права на вказані види виплат на таких підставах, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Кузнецовську Рівненської області задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом виключення з постанови суду першої інстанції обмеження строком проведення перерахунку пенсії ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "28" вересня 2011 року змінити, зобов'язавши управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4: додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, на підставі норми ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком; підвищення пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на підставі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; підвищення пенсії як дитині війни на підставі ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05 березня 2011 року. А в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 з 05.03.2011р. збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, на підставі норми ст. 56 ч.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, - по день припинення права на вказані види виплат на таких підставах - скасувати та прийняти нову постанову в цій частині про відмову від позову.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Артюх Валентина Дмитрівна м-н Будівельників,3,Кузнецовськ,Рівненська область,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н.Будівельників,2,м. Кузнецовськ,Рівненська область,34400