Справа № 2-а-708/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Котик Л.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" травня 2012 р. Справа № 2-а-708/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької РДА, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "10" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької РДА ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду від 10.05.2011р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідачів. Зобов'язано ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької РДА провести перерахунок та виплату позивачу грошову допомогу, передбачену ст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ), в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати з 01.01.2011р. по 10.05.2011р. Зобов'язано ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії з 01.01.2011р. по 10.05.2011р. відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат.

В апеляційних скаргах, позивач та відповідачі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять вказану постанову скасувати.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а апеляційні скарги відповідачів не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII. Відповідно до ст. 37 Закону №796-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати. Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови КМУ від 26.07.1996. №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.92р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.96р. №230/96-ВР, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836. При цьому, надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону. Крім того, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, що встановлені, зокрема, статтею 46 Конституції України та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стосовно визначення розміру та виплати грошової допомоги. Тому позивач, відповідно до ст.ст. 37,39 Закону №796-ХІІ, має право отримувати допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та доплату у розмірі двох мінімальних заробітних плат. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і за період з 08 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. За таких підстав апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької РДА, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.05.2011 року в частині відмови у проведенні перерахунку й виплати грошової допомоги та доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення за 2010 рік скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за період з 08 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Хиночі,Володимирецький район, Рівненська область,34313

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення Володимирецької райдержадміністрації Рівненської області вул.Соборна, 23,смт.Володимирець,Рівненська область,34300 ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул.Соборна,28,смт.Володимирець,Рівненська область,34300