Справа № 2а-4371/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Коренюк В.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" травня 2012 р. Справа № 2а-4371/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Коростені Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "29" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Коростені Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2011 року позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо нарахування та виплати коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відносно позивача неправомірними.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 48 138,60 грн. заборгованості з виплати непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2007р. по 30.10.2010р.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову в частині задоволення позовних вимог скасувати та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував постанову Кабінету Міністрів України № 836, від 26.07.1996р., на підставі якої були здійсненні нарахування вищевказаних виплат.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивач отримує виплати згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України № 836, від 26.07.1996р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи відповідача щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Положення частини 3 статті 28 вищезазначеного Закону не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, визнавши протиправними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати грошової допомоги, суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд не врахував, що з огляду на положення статей 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Отже, поза увагою місцевого суду залишилося те, що адміністративний суд повинен визнати дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалювати рішення про стягнення визначених сум.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 48 138,60 грн. підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Окрім того, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду. Питання про поновлення такого строку позивач не ставив.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

У звязку з викладеним, постанова суду в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду та зобов'язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 01.10.2007р. по 03.07.2010р. підлягає скасуванню.

Вимоги позову у вказаній частині, апеляційний адміністративний суд залишає без розгляду.

Постанова суду про задоволення позовних вимог за період з 04.07.2010 року по 01.10.2010 року ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 197,198,202,203,207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Коростені Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2011 року скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_4 48 138,60 грн. і в частині задоволення позовних вимог за період з 01.10.2007 року по 03.07.2010р. та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_4 за вказаний період залишити без розгляду.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Коростені Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 кошти в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 04.07.2010 року по 30.10.2010 року.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростені Житомирської області вул. Сосновського, буд. 46,Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500