Справа № 815/5627/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5627/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної реєстрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 та скасувати рішення останньої про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.09.2015 р. № 24106270; зобовязати реєстраційну службу Одеського МУЮ на підставі свідоцтва про право власності № 003882 від 15.10.1999 р. та розпорядження Жовтненової районної адміністрації Одеської міської ради за № 1010 від 15.08.1999 р. зареєструвати право власності на житлову квартиру № 35 в буд. 5 по площі Катерининській у м. Одесі, загальною площею 154,5 кв.м., житлова 114,6 кв.м., підсобна 39.9 кв.м., за ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири № 35 в будинку № 5 по площі Катерининській у м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1995 р. Рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 27.06.1995 р. № 406 позивач отримала дозвіл на проведення реконструкції вищевказаної квартири з використанням підвального приміщення площею 68,86 м2. 10 липня 1995 р. управлінням охорони історичної забудови виконкому міськради № 02/99 узгоджено проект реконструкції, а рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 27.07.1995 р. № 481 надано дозвіл на облаштування фасадного входу з боку площі Катерининської. Реконструкція квартири загальною площею 121,56 м2, підсобна 80,26 м2, житлова 41,3 м2 з облаштуванням фасадного входу затверджена рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 30.11.1995 р. № 806, яким зобовязано КП «МБТІ та РОН» видати свідоцтво про право власності, яке позивач отримала 15.12.1995 р. (№ 75). На підставі розпорядження Жовтневої районної адміністрації Одеської області № 943 від 17.09.1999 р. позивач отримала дозвіл та провела подальшу реконструкцію квартири під кафе-клуб згідно затвердженого проекту, який погоджений з управлінням об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 20.04.1999 р. № 183. Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації Одеської міської ради від 15.08.1999 р. № 1010 затверджена реконструкція квартири загальною площею 154,5 м2, основна 114,6 м2, підсобна 39,9 м2. 15 жовтня 1999 р. позивач отримала свідоцтво про право власності на квартиру за № 003882 загальною площею 154,5 м2, яка розпорядженням Приморської районної адміністрації від 18.08.2006 р. № 2213 прийнята в експлуатацію. Замість попереднього свідоцтво про право власності 18.09.2006 р. позивачці видано виконкомом Одеської міської ради свідоцтво № 550 про право приватної власності на нежитлове приміщення клуба-кафе, яке зареєстровано в КМ «МБТІ та РОН» 20.10.1999 р. № 79доп.-арк.93-р.2894. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 р. скасовано свідоцтво про право власності від 18.09.2006 р. № 550, про що реєстраційною службою Одеського МУЮ Одеської області зроблено запис в реєстрі. В серпні 2015 р. позивач звернулася до реєстраційної служби з заявою про видачу свідоцтва про право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 154,5 кв.м., так як попереднє було скасовано в судовому порядку. Рішенням від 02.09.2015 р. № 24106270 державний реєстратор ОСОБА_2 відмовила у державній реєстрації нерухомого майна у зв'язку із ненаданням оригіналів документів, на підставі яких проводиться така реєстрація. При цьому оригінал свідоцтва про право власності на житлову квартиру позивач повернула до Одеської міської ради, в результаті чого отримала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № 550 від 18.09.2006 р., у зв'язку із чим у позивача відсутні відповідні оригінали документів. Зважаючи на безпідставність та неправомірність відмови у проведенні державної реєстрації права власності, позивач звернулася за судовим захистом.

До суду з'явилися представники позивача, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов, зазначивши, що ними надані всі докази в обґрунтування позовних вимог, потреби в заслуховуванні свідка чи експерта немає.

Представники відповідачів до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надали.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 18.08.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Управління державної реєстрації Головного управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності форма власності: приватна, на квартиру № 35 в будинку № 5 по площі Катерининській у м. Одесі.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень від 02.09.2015 р. № 24106270.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення обґрунтованим, а позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

Судом встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації права власності слугувало неподання ОСОБА_1 оригіналів документів, що унеможливлювало встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, з огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 є власником квартири № 35 в будинку № 5 по площі Катерининській у м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.1995 р.

Рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 27.06.1995 р. № 406 позивач отримала дозвіл на проведення реконструкції вищевказаної квартири з використанням підвального приміщення площею 68,86 м2. 10 липня 1995 р. управлінням охорони історичної забудови виконкому міськради № 02/99 узгоджено проект реконструкції, а рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 27.07.1995 р. № 481 надано дозвіл на облаштування фасадного входу з боку площі Катерининської.

Реконструкція квартири загальною площею 121,56 м2, підсобна 80,26 м2, житлова 41,3 м2 з облаштуванням фасадного входу затверджена рішенням виконкому Жовтневої райради народних депутатів від 30.11.1995 р. № 806, яким зобовязано КП «МБТІ та РОН» видати свідоцтво про право власності, яке позивач отримала 15.12.1995 р. (№ 75).

На підставі розпорядження Жовтневої районної адміністрації Одеської області № 943 від 17.09.1999 р. позивач отримала дозвіл та провела подальшу реконструкцію квартири під кафе-клуб згідно затвердженого проекту, який погоджений з управлінням об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 20.04.1999 р. № 183.

Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації Одеської міської ради від 15.08.1999 р. № 1010 затверджена реконструкція квартири загальною площею 154,5 м2, основна 114,6 м2, підсобна 39,9 м2.

15 жовтня 1999 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на квартиру за № 003882 загальною площею 154,5 м2, яка розпорядженням Приморської районної адміністрації від 18.08.2006 р. № 2213 прийнята в експлуатацію. Замість попереднього свідоцтво про право власності 18.09.2006 р. позивачці видано виконкомом Одеської міської ради свідоцтво № 550 про право приватної власності на нежитлове приміщення клуба-кафе, яке зареєстровано в КМ «МБТІ та РОН» 20.10.1999 р. № 79доп.-арк.93-р.2894.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2014 р. скасовано свідоцтво про право власності від 18.09.2006 р. № 550, про що реєстраційною службою Одеського МУЮ Одеської області зроблено запис в реєстрі.

Вищезазначені обставини зумовили позивача звернутися в серпні 2015 р. до реєстраційної служби з заявою про видачу свідоцтва про право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 154,5 кв.м., так як попереднє було скасовано в судовому порядку. При цьому до заяви про реєстрацію права власності не було додано оригіналу (або дублікату) свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру від 15.10.1999 р. № 003882, видане Жовтневою районною адміністрацією Одеської міської ради.

Пункт 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію прав встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

На підставі пункту 2 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, про відмову в державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. При цьому вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пункт 4 частини першої статті 24 Закону N 1952-IV містить дві самостійні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому за наявності однієї з таких підстав державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) повинен чітко зазначати одну з них.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868.

Відповідно до п.28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

З огляду на оскаржуване рішення державного реєстратора від 02.09.2015 р. № 24106270, підставою для відмови у державній реєстрації права власності слугувало ненадання позивачем оригіналів документів, зокрема оригіналу свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

За приписами частини третьої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пп.7 п.37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, серед іншого, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на приписи п.27 постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, оскільки остання втратила чинність 12.02.2014 р. з прийняттям вищезазначеного Порядку № 868, яким врегульовані спірні правовідносини.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем було не дотримано вимоги пп.7 п.37 Порядку № 868, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не було додано до заяви про реєстрацію права власності оригінал (чи дублікат) свідоцтва на обєкт нерухомого майна.

Вирішуючи спір, суд враховує, що до 01 січня 2013 року оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводилось, зокрема, органами місцевого самоврядування відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року N 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445, яке втратило чинність з 01 січня 2013 року.

Припинення повноважень органів місцевого самоврядування щодо оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно не є наслідком припинення в цілому діяльності таких органів, а тому у випадку втрати чи зіпсування такого свідоцтва видачу його дубліката здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

При цьому, оскільки норма, якою органам місцевого самоврядування рекомендувалося проводити видачу свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна на спеціальних бланках, зразок та опис яких затверджується Міністерством юстиції, а саме: абзац третій пункту 6 наказу Міністерства юстиції від 07 лютого 2002 року N 7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", зареєстрований в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за N 157/6445, втратила чинність з 01 січня 2013 року, видача дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно здійснюється без використання відповідного спеціального бланка.

Таким чином, для державної реєстрації права власності на належну ОСОБА_1 квартиру № 35 в будинку № 5 по площі Катерининській у м. Одесі № 35 на підставі попереднього свідоцтва про право власності від 15.10.1999 р. № 003882, виданого Жовтневою районною адміністрацією Одеської міської ради, позиваці належить отримати оригінал або дублікат такого свідоцтва в органі місцевого самоврядування, який слід додати до заяви про реєстрацію відповідного права власності.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що державний реєстратор, який є субєктом владних повноважень, при прийнятті спірного рішення діяв у передбачений законодавством спосіб, обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та з дотриманням принципу верховенства права, у зв'язку із чим дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на обєкт нерухомості є правомірними, підстави для скасування вищевказаного рішення відсутні. У зв'язку із цим похідна позовна вимога про зобовязання відповідача-1 зареєструвати право власності на квартиру не підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова позивачці в реєстрації права власності не позбавляє її права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та не відповідають чинному законодавству, у звязку із чим до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної реєстрації про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк