Справа № 2а/0470/9177/11
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 р. Справа № 2а/0470/9177/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинське», треті особи Управління державної казначейської служби України у Васильківському районі Дніпропетровської області, Міністерство фінансів України, Українська аграрна біржа, про стягнення заборгованості, -
26.07.2011р. Покровська міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинське» (далі-ТОВ «Чаплинське», відповідач), треті особи Відділення Державного казначейства у Васильківському районі Дніпропетровської області, Міністерство фінансів України (далі-Мінфін), Українська аграрна біржа про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнення до адміністративного позову від 09.07.2015р. та з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог від 21.09.2015р. просить суд стягнути з ТОВ «Чаплинське» за рахунок майна погашення простроченої заборгованості на користь державного бюджету у сумі 991 997,33 грн. основний борг, 12 348,32 грн. відсотки, 557 755,88 грн. пеня та в іноземній валюті кредиту, бюджетної позички 45 900,78 доларів США основний борг, 571,37 доларів США відсотки.
В ході судового розгляду справи первинного відповідача замінено на правонаступника Східно-Дніпровську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області (далі-Східно-Дніпровська ОДПІ, позивач), третю особу - Відділення Державного казначейства у Васильківському районі Дніпропетровської області замінено на правонаступника Управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, а також залучено у якості третіх осіб Міністерство фінансів України та Українську аграрну біржу.
21.09.2015р. позивачем подано клопотання про збільшення суми позовних вимог, яке суд задовольнив.
Ухвалою суду від 22.09.2015р. залишено без розгляду позовну заяву Східно-Дніпровської ОДПІ у частині позовних вимог щодо стягнення за рахунок майна ТОВ «Чаплинське» погашення простроченої заборгованості на користь державного бюджету за платежами від 22.10.2003р. по 30.04.2008р. (включно), згідно до графіку погашення заборгованості, встановленого угодою про реструктурування №130-04/177 від 31.12.2003р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач отримав іноземну техніку за рахунок іноземного кредиту, залученого Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, та має прострочену реструктуризовану заборгованість з його погашення та обслуговування згідно з договором фінансового лізингу №111 від 14.07.2000р. Вказана заборгованість згідно до ст.21 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Оскільки п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачено право органів ДПС на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості перед бюджетом за рахунок майна, відповідач звернувся до суду з відповідним позовом.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та письмових поясненнях.
Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно до договору викупу сільськогосподарської техніки №2003 В/26 від 09.03.2004р. ТОВ «Чаплинське» повернуло з користування на умовах фінансового лізингу комбайн Українській аграрній біржі, яка, в свою чергу, передала вказаний комбайн ТОВ «Чаплинське» у власність. При цьому, відповідач за 2005-2010р.р. перерахував на рахунки агробіржі заборгованість, згідно до встановленого договором графіку. Відповідно до акту звірки розрахунків, заборгованості у відповідача перед агробіржею, як поручителя, не має. Ніяких звернень Мінфіну щодо невідповідності рахунків, на які відповідач перераховував платежі в рахунок забезпечення поруки кредитору, ТОВ «Чаплинське» не отримувало. Відповідач вважає, що підстави для стягнення пені відсутні, оскільки його зобовязання випливають безпосередньо з укладених угод, і ці суми не є узгодженим податковим зобовязанням. Крім того, позивачем не надано розрахунку пені, що унеможливлює зясування на яких підставах та згідно яких норм вона нараховувалась.
Представники позивача та відповідача у судове засідання 22.09.2015р. не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності у письмовому провадженні.
Представники третіх осіб Управління державної казначейської служби України у Васильківському районі Дніпропетровської області, Міністерства фінансів України та Української аграрної біржі у судове засідання 22.09.2015р. не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За вказаних підстав, згідно до ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з оглядом на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що за рахунок коштів, залучених під гарантію Кабінету Міністрів України від 23.07.1997р. №40-1919/9 в рамках Гарантійної структурної угоди від 10.05.1995р., укладеної між Кабінетом Міністрів України та Урядом США, Українській аграрній біржі надано кредит в сумі 66,3 млн. доларів США на підставі кредитної угоди №18/03-149 від 24.07.1997р. на фінансування контракту купівлі-продажу від 08.05.1996р. №6/3076 UKR, укладеного між Українською аграрною біржею і американською компанією «Кейс Корпорейшн» щодо купівлі-продажу сільськогосподарської техніки та запасних частин.
Відповідно до ст.4 вказаної угоди, Українська аграрна біржа повертає кредит, сплачує відсотки, комісії та відшкодовує витрати, пов'язані з обслуговуванням кредиту, на умовах, викладених в цій угоді.
Згідно до постанови Кабінету Міністрів України №1070 від 17.07.2003р. Міністерством фінансів України з боржником - Українською аграрною біржею та поручителем ТОВ «Чаплинське» укладено угоду про реструктурування №130-04/177 від 31.12.2003р., відповідно до п.1 якої, Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 1 січня 2003р. перед державою в сумі 46 839,15 доларів США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, а боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді.
Графік погашення боржником заборгованості шляхом здійснення періодичних платежів рівними частками у сумі 3 345,65 доларів США або в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України починаючи з 22.10.2003р. по 31.10.2010р. встановлено п.9 вказаної угоди.
Таким чином, державою визначено орган в особі Міністерства фінансів України, який визначає суму коштів до сплати по угоді про реструктуризацію №130-04/177 від 31.12.2003р.
Судом також встановлено, що на підставі подань Управління Державного казначейства у Васильківському районі від 31.08.2010р. №8 та від 29.09.2010р. №9 позивачем було сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 16.09.2010р. №1/70 на суму податкового боргу 556 848,73 грн., в тому числі сума основного боргу 362 304,04 грн., відсотків 4 509,94 грн. та пені 190 034,75грн. та податкову вимогу від 22.10.2010р. на суму податкового боргу 559 695,40 грн., в тому числі сума основного боргу 361 978,14 грн., відсотків 4 505,88 грн. та пені 193 211,38 грн.
Згідно до акту опису майна від 01.06.2011р., податковим керуючим здійснено опис майна у податкову заставу ТОВ «Чаплинське», а саме комбайну зернозбирального Case-2166 та зареєстровано обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується копією витягу з реєстру, яка є в матеріалах справи.
Крім того, судом встановлено, що Управління Державного казначейства у Васильківському районі направило на адресу Східно-Дніпровської ОДПІ подання від 28.08.2015р. №8 для здійснення заходів до TOB «Чаплинське» щодо стягнення простроченої заборгованості (прострочена реструктуризована) станом на 01.08.2015р. у сумі: основний борг 991 997,33 грн., відсотків 12 348,32 грн. та пені 557 755,88 грн. та в іноземній валюті кредиту, бюджетної позички: 45 900,78 доларів США основний борг, 571,37 доларів США відсотки.
Стягнення на користь державного бюджету за рахунок майна ТОВ «Чаплинське» простроченої заборгованості згідно до подання Управління Державного казначейства у Васильківському районі від 28.08.2015р. №8 є предметом даного позову.
Розглядаючи спірні правовідносини, суд керується наступним.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010р. №2154-VI (далі-Закон №2154-VI) визначено, що у 2010р. органи державної податкової служби України є органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі (кошти від повернення якої надходять за кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2801380, 2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660), а також заборгованості з відсотків за користування позиками, наданими за рахунок коштів, залучених державою, та з плати за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії.
При цьому, така заборгованість вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-III (далі-Закон №2181-ІІІ).
Згідно до п.12 Перехідних положень Закону №2154-VІ, зупинено дію абз.2 преамбули Закону №2181, в якій зазначалось, що даний Закон не регулює питання погашення га обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою чи під державні гарантії, інших зобов'язань, що випливають з угод, укладених державними органами та/або від імені держави, які регулюються нормами цивільного законодавства та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування
Отже, наведена норма Закону №2154-VI кваліфікує заборгованість за кредитами, залученими державою, як податковий борг і передбачає її стягнення відповідно до вимог Закону №2181-III.
За змістом п.1.3 ст.1 Закону №2181-III податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.
Приписами п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону №2181-III передбачено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.
Таким чином, заборгованість відповідача за кредитом, залученим державою, не є податковим боргом у розумінні п.1.3 ст.1 Закону №2181-III, проте є податковим боргом в силу прямої дії ст.21 Закону №2154-VI, стягнення якого здійснюється органами державної податкової служби України відповідно до Закону 2181-ІІІ.
Так, згідно до п.11 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. №509-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірі, встановлених законодавством, а також стягувати до державного бюджету суми заборгованості суб'єктів господарювання за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, та нарахованої на неї пені у порядку, передбаченому Законом №2181-III.
Такої ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у рішеннях від 11.11.2014р. (справа №К/800/3677/14 та від 09.07.2015р. справа №К/9991/471/12.
Разом з тим, суд зазначає, що з набранням чинності 01.01.2011р. Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (далі-ПК України) Закон №2181-ІІІ втратив свою чинність.
Проте, згідно до п.1 підрозділу 10 розділу ХХ (Інші перехідні положення) ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.
Так, ст.95 ПК України встановлено порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
В силу п.95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно до п.95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами п.95.4 ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З позовної заяви та уточнень до неї, які були подані 09.07.2015р. та 21.09.2015р., вбачається, що позивач просить суд стягнути прострочену заборгованість за рахунок майна ТОВ «Чаплинське».

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів здійснення заходів щодо погашення податкового боргу ТОВ «Чаплинське» шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, щодо наявності чи відсутності коштів, що належать ТОВ «Чаплинське», для їх стягнення у рахунок погашення такого податкового боргу, а, також, не доведено недостатності таких коштів для погашення цього податкового боргу.

Таким чином, позивачем не дотримано порядку, встановленого п.95.1 ст.95 ПК України, оскільки, саме у разі недостатності у власності підприємства коштів, орган податкової служби здійснює заходи щодо погашення податкового боргу шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Також, суд звертає увагу, що предметом угоди про реструктурування №130-04/177 від 31.12.2003р., відповідно до п.1 угоди, є реструктурування Мінфіном простроченої заборгованості станом на 1 січня 2003р. перед державою в сумі 46 839,15 доларів США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між Боржником та банком «Societe General, New York Branch» а Боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді.

Отже, як зазначалось вище, податковим керуючим було описано предмет застави комбайн CASE-2166, який, згідно до п.1.2 договору застави №130-04/177/027 від 15.06.2004р., заставлено в забезпечення виконання зобовязань Боржника за угодою про реструктурування.

Проте, для погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, зазначеними нормами податкового законодавства передбачено звернення контролюючого органу з позовом про надання відповідного дозволу, що позивачем здійснено не було.

Водночас, суд зазначає, що п.14 та п.15 угоди про реструктурування від 31.12.2003р. №130-04/177 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за цією угодою щодо здійснення платежів з погашення заборгованості та/або сплати відсотків на суму своєчасно нездійснених за угодою платежів нараховується пеня в національній валюті за обліковою ставкою Національного банку із застосуванням коефіцієнта 1,2 за кожен день прострочення платежу до повного виконання боржником таких зобовязань.

У разі невиконання або виконання не в повному обсязі боржником зобовязань за угодою понад 90 днів, несплачена сума заборгованості та /або відсотків визначається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі, в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки).

При цьому п.8 вказаної угоди встановлено обовязок поручителя за письмовою вимогою Міністерства фінансів сплатити за обовязками боржника, визначеними цією угодою, включаючи пеню, протягом трьох банківських днів з дати отримання зазначеної вимоги.

Міністерством фінансів України на вимогу суду надано копії листів до ТОВ «Чаплинське» від 27.08.2004р. №31-05120-11-16/15587 та від 11.10.2006р. №31-23020-13-10/21267 з вимогою сплатити за обовязками Української аграрної біржі, проте, доказів надіслання відповідачу письмової вимоги по платежам, строк сплати яких настав після 2006р., на час розгляду справи надано не було.

Крім того, зазначеною угодою про реструктурування заборгованість Української аграрної біржі реструктуризована до 31.10.2010р. та складає 46 839, 15 доларів США.

Разом з тим, Східно-Дніпровська ОДПІ просить суд стягнути з ТОВ «Чаплинське» за рахунок майна погашення простроченої заборгованості на користь державного бюджету у сумі 991 997,33 грн. основний борг, 12 348,32 грн. відсотки, 557 755,88 грн. пеня та в іноземній валюті кредиту, бюджетної позички 45 900,78 доларів США основний борг, 571,37 доларів США відсотки., на загальну суму 46 472,15 доларів США.

При цьому, позивачем не надано будь-яких пояснень стосовно виникнення заборгованості ТОВ «Чаплинське», зазначеної в позові, з урахуванням положень зазначеної угоди про реструктурування, визначення періодів такого виникнення та його причин, а також не надано розрахунку пені та його обґрунтування.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст.86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи передчасність звернення Східно-Дніпровської ОДПІ з даним позовом та обрання нею неналежного способу захисту інтересів держави, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинське», треті особи Управління державної казначейської служби України у Васильківському районі Дніпропетровської області, Міністерство фінансів України, Українська аграрна біржа про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1