Справа № 2А/1711/2507/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Ковтунович М.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" липня 2012 р. Справа № 2А/1711/2507/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "27" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року позивач звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області та просив суд зобов"язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та підвищення до пенсії на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 20 років відповідно до ст.ст. 39, 51, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.10.2011 року позов задоволено частково.

Зобов"язано відповідача провести нарахування та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 27.03.2011 року по 22.07.2011 року та підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 27.03.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням виплачених сум.

Зобов"язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 20 років відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 27.03.2011 року по день припинення права на вказані виплати на таких підставах.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі щодо нього.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача, проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, що підтверджується посвідченням.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, призначається в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в такому ж розмірі.

Відповідач виплачував позивачу додаткову пенсію та підвищення до пенсії, однак у сумах, які, на думку позивача, є значно нижчими, ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.92р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.96р. №230/96-ВР, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Базовою величиною, з якої розраховується сума додаткової пенсії згідно зі ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачу слід керуватися розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору застосуванню підлягають саме стаття 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України.

Тому позивач відповідно до ст.51 Закону має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Підсумовуючи вищевикладене, слід вказати, що оскаржена постанова в частині задоволення позову по ст.ст. 39, 51 Закону обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги судом враховано, що 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік".

На виконання зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 р. "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" яка набула чинності 23.07.2011 року, а тому саме до вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Підстави для скасування постанови у цій частині відсутні, а тому її слід залишити без змін.

Стосовно ж вимог позову по ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"слід зазначити, що суд пнршої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на отримання підвищення до пенсії передбаченого наведеною вище статтею Закону оскільки встановлено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а тому і збільшення пенсії має бути проведено у розмірах, встановлених нормами цього Закону.

Отже постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню та прийняттю нової постанови - про відмову в задоволенні позову в названій частині.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції, яка була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2011 року в частині задоволених позовних вимог відповідно до ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" скасувати та прийняти нову постанову. Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н.Будівельників, 2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400