Справа № 2-а-469/09/0603
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Зайцев А.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" травня 2012 р. Справа № 2-а-469/09/0603

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "12" квітня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2009 року позивач звернувся з адміністративним позовом до УПФУ в м.Бердичеві Житомирської області про поновлення пропущеного строку, визнання дій неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок та виплатити недоплаченого щомісячного державного підвищення до пенсії дитині війни з 2006-2008 роки в сумі 4189,80грн. та з січня по червень 2009 року в сумі 597,60 грн.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 30 вересня 2009 року позов задоволено частково відновлено пропущений строк для звернення до суду, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві щодо відмови в перерахунку пенсії як дитині війни та стягнуто з відповідача на користь позивача 742,62 грн. не виплаченої надбавки.

Додатковою постановою від 12 квітня 2011 року Бердичівський міськрайоний суд позовні вимоги в частині зобов"язання управління Пенсійного Фонду України в м.Бердичеві здійснити нарахування надбавки до пенсії як дитині війни за період з 1 січня 2006 року по 9 липня 2007 року залишено без задоволення.

Стягнено з управління Пенсійного фонду України м.Бердичева на користь позивача надбавку до пенсії , як дитині війни у розмірі 742,62 грн. за період з 7 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Зобов"язано відповідача нарахувати та виплату на користь позивачки надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 1.01.2008 року по 1.06.2009 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу на постанову суду від 30.09.2009 року , в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач подав апеляційні скарги на постанову суду від 30.09.2009 року та на додаткову постанову суду від 12.04.2011 року , в якій просить - скасувати постанову та додаткову постанову суду першої інстанції, як незаконні та відмовити в задоволенні позову.

Позивач та представник відповідача просять розглядати справу за їх відсутності.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача й в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.10).

Таким чином ОСОБА_4 є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни в розумінні ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

В той же час колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за період з 7 липня 2007 року по 2 серпня 2008 року включно, не врахувавши річний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. У ч. 2 ст. 99 КАС України (чинній на час виникнення правовідносин) встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановлено істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків , установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала , не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач знав при отриманні щомісячного підвищення до пенсії передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Позовну заяву ОСОБА_4 подано до суду 3.08.2009 року, а тому визначений законом річний строк протягом якого можуть бути задоволені позовні вимоги закінчується 3.08. 2008 року.

Доводи суду першої інстанції про те, що позивачкою не пропущений річний строк звернення до суду, так як про порушення прав позивачці стало відомо лише після висвітлення подій у пресі , є помилковими.

Посилання позивача на неповідомлення його про існування законодавчих актів щодо соціального захисту "дітей війни" не можуть бути визнані поважною причиною пропуску звернення до суду, так як усі закони , що визначають права і обов"язки громадян доводяться до населення у визначеному діючим законодавством порядку і їх офіційне оприлюднення є необхідною умовою набрання ними чинності.

В даному випадку підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду колегія суддів не вбачає , а тому позовні вимоги щодо зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1.01.2006 року по 2.08.2008 року включно необхідно залишити без розгляду.

За таких підстав апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги відповідача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.195,198, 202 ,205,207,212,254Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду від 30.09.2009 року скасувати.

Додаткову постанову Бердичівського міськрайонного суду від 12.04.2011 року в частині зобов"язання управління Пенсійного Фонду України в м.Бердичеві здійснити нарахування надбавки до пенсії як дитині війни за період з 1 січня 2006 року по 9 липня 2007 року , стягнено з управління Пенсійного фонду України м.Бердичева на користь позивача надбавку до пенсії , як дитині війни у розмірі 742,62 грн. за період з 7 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 1.01.2008 року по 2.08.2008 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" - скасувати та залишити позовні вимоги в цій частині без розгляду.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду від 12.04.2011 року зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 3.08.2008 року по 1.06.2009 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,13300

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві вул. Л. Карастоянової,29,м. Бердичів,Житомирська область,13312