Справа № 815/5895/15
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/5895/15

Справа № 815/5895/15

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАРАЖ XXI” до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Як пояснює позивач, між ним та відповідачем був укладений договір №100220151 від 10.02.2015 року про визнання електронних документів, який був зареєстрований належним чином. У пункті 3 Розділу 6 вказаного договору зазначено, що він діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. У пункті 4 Розділу 6 Договору зазначено, що орган ДПІ має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни Платником місця реєстраціє. Під час дії договору №100220151 від 10.02.2015 року позивач не змінював своє місцезнаходження, а сертифікати відкритих ключів після укладання договору №100220151 від 10.02.2015 року не змінювались та є чинними. На підставі вказаного договору відповідачем було прийнято, зокрема, податкову звітність позивача - податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року, підтвердженням чого є квитанція №2.

08.07.2015 року позивачем було направлено податкові накладні №1 від 07.07.2015 року, №2 від 07.07.2015 року, №3 від 07.07.2015 року, №4 від 07.07.2015 року для реєстрації, що підтверджується квитанціями №1. Однак, згідно вказаних квитанцій документи (податкові накладні №1 від 07.07.2015 р., №2 від 07.07.2015 р., №3 від 07.07.2015 р., №4 від 07.07.2015 р.) були доставлені до центрального рівня ДФС України, але не прийняті у зв’язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності», а саме: ТОВ «ГАРАЖ XXI» не укладено Договір про визнання електронної звітності. Позивач стверджує, що після цього він намагався зареєструвати податкову накладну №5 від 10.07.2015 р., однак згідно квитанції №1 вказаний електронний документ також не прийнято у зв’язку із відсутністю укладеного між позивачем і відповідачем договору про визнання електронної звітності.

Крім того, в процесі та після неодноразових спроб ТОВ «ГАРАЖ XXI» укласти з відповідачем договір про визнання електронних документів, позивач намагався зареєструвати Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №6 від 15.07.2015 р., №7 від 15.07.2015 р., №8 від 17.07.2015 р., №9 від 27.07.2015 р., №10 від 27.07.2015 р., №11 від 28.07.2015 р., №12 від 28.07.2015 р., №13 від 28.07.2015 р., №14 від 31.07.2015 р., №15 від 31.07.2015 р., №1 від 04.08.2015 р., №2 від 14.08.2015 р., №3 від 14.08.2015 р., №4 від 20.08.2015 р., №5 від 20.08.2015 р., №6 від 24.08.2015 р., №7 від 28.08.2015 р., №8 від 31.08.2015 р., №9 від 31.08.2015 р., №10 від 31.08.2015 р. Однак, вказані податкові накладні також не були прийняті (зареєстровані) у зв’язку із відсутністю укладеного між позивачем и відповідачем договору про визнання електронної звітності. Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно не зареєстрував податкові накладні № 1 від 07.07.2015 року, № 2 від 07.07.2015 року, № 3 від 07.07.2015 року, № 4 від 07.07.2015 року, № 5 від 10.07.2015 року, № 6 від 15.07.2015 року, № 7 від 15.07.2015 року, № 8 від 17.07.2015 року, № 9 від 27.07.2015 року, № 10 від 27.07.2015 року, № 11 від 28.07.2015 року, № 12 від 28.07.2015 року, № 13 від 28.07.2015 року, № 14 від 31.07.2015 року, № 15 від 31.07.2015 року, № 1 від 04.08.2015 року, № 2 від 14.08.2015 року, № 3 від 14.08.2015 року, № 4 від 20.08.2015 року, № 5 від 20.08.2015 року, № 6 від 24.08.2015 року, № 7 від 28.08.2015 року, № 8 від 31.08.2015 року, № 9 від 31.08.2015 року, № 10 від 31.08.2015 року через нібито відсутність договору про визнання електронних документів.

З наведеного, позивач зазначає, що вказані протиправні дії відповідача призведуть до застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість (ст.1201 ПК України).

Крім того, позивач фактично позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність (продати товар згідно вимог чинного законодавства). У зв’язку з вказаною обставиною, позивач направив для укладання та реєстрації договір №060720151 від 06.07.2015 р., про що свідчить квитанція №2 від 10.07.2015 р. Однак, вказаний документ (№060720151 від 06.07.2015 р.) не був прийнятий у зв’язку із недостовірністю облікових даних позивача. Однак, станом на дату направлення для реєстрації договору про визнання електронних документів №060720151 від 06.07.2015 р., облікові дані позивача не змінювались.

Позивач зазначив, що 20.07.2015 р. направив в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року для реєстрації, що підтверджується квитанцією №1 від 20.07.2015 р., однак, згідно вказаної квитанції документ (податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2015 року) було доставлено до центрального рівня ДПСУ, але не прийнято у зв’язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності», а саме - ТОВ «ГАРАЖ XXI» не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Позивач неодноразово намагався укласти з відповідачем договір про визнання електронної звітності, проте, у прийнятті договорів: №100720151 від 20.07.2015 р. - відмовлено без зазначення причин; №280720151 від 06.08.2015 р. - відмовлено у зв’язку із компрометацією особистого ключа; №280720151 від 13.08.2015 р. - відмовлено у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних; №280720151 від 19.08.2015 р. - відмовлено у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних. Далі, 20.08.2015 р. позивачем було направлено для реєстрації в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року та податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, що підтверджується квитанціями №1 від 20.08.2015 р. Вказані податкові декларації було доставлено до центрального рівня ДФС України, але не прийнято у зв’язку з не укладенням Договору про визнання електронної звітності. Позивач пояснив, що 28.08.2015 р. ще раз намагався укласти з відповідачем договір №280720151 про визнання електронних документів, однак відповідач відмовив у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно не прийняв податкову звітність позивача з податку на додану вартість за червень та липень 2015 року через нібито відсутність договору про визнання електронних документів. З наведеного вбачається, що вказані протиправні дії відповідача призведуть до застосування штрафних санкцій за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності, а також за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість (ст.120, ст.1201 ПК України). Крім того, на думку позивача, він фактично позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність (продати товар згідно вимог чинного законодавства).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ “ГАРАЖ XXI” в повному обсязі, а також надала письмові заперечення, у яких зазначила, що з 01.03.2015 року було впроваджено в експлуатацію у тестовому режимі систему «Електронного адміністрування ПДВ», що передбачає дію певного переліку електронних алгоритмів на центральному рівні, у тому числі реєстрація податкових накладних платниками. У зв'язку з переведенням системи «Електронного адміністрування ПДВ» в основний режим роботи (з 01 липня 2015 року) та приведення її у відповідність до норм чинного законодавства, орієнтовно з початку червня 2015 року, в електронних сиситемах ДФС на центральному рівні регулярно проводяться технічні роботи та зміни, що часто приводять до їх некоректної роботи. Новий режим роботи системи передбачає значне навантаження на електронні ресірси ДФС, у зв'язку з цим регулярно відбуваються збої у програмному забезпечені на центральному рівні, у тому числі і системи «Електронного адміністрування ПДВ», які не підлягають виявленню та усуненню на районному рівні з технічних причин.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що між ТОВ “ГАРАЖ XXI” та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області був укладений договір №100220151 від 10.02.2015 року про визнання електронних документів, який був зареєстрований у встановленому законом порядку.

У пункті 3 Розділу 6 вказаного договору зазначено, що він діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.

У пункті 4 Розділу 6 Договору зазначено, що орган ДПІ має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифікату відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстраціє.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції, податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

Пунктом 7 розділу II Інструкції встановлено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є:

- його відповідність затвердженому формату (стандарту);

- підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис";

- чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Відповідно до пп.7.4 розділу IIІ Інструкції, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Пунктом 201.1 статті 201 Кодексу визначено, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до змісту п.9 Порядку, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. Враховуючи зазначене, при реєстрації податкових накладних здійснюється звірка даних щодо місцезнаходження суб'єкта господарювання, перебування в реєстрі платників податку на додану вартість, чинності посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП тощо.

Судом встановлено, що під час дії договору №100220151 від 10.02.2015 року позивач не змінював своє місцезнаходження, а сертифікати відкритих ключів після укладання договору №100220151 від 10.02.2015 року не змінювались та є чинними. На підставі вказаного договору відповідачем було прийнято, податкову звітність позивача, зокрема, податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року, підтвердженням чого є квитанція №2.

08.07.2015 року позивачем було направлено податкові накладні №1 від 07.07.2015 року, №2 від 07.07.2015 року, №3 від 07.07.2015 року, №4 від 07.07.2015 року для реєстрації, що підтверджується квитанціями №1. Згідно цих квитанцій, документи були доставлені до центрального рівня ДФС України, але не прийняті. Причиною неприйняття зазначено порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності», а саме: ТОВ «ГАРАЖ XXI» не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Також, з метою реєстрації позивачем було надіслано податкову накладну №5 від 10.07.2015 р., однак згідно квитанції №1 вказаний електронний документ також не прийнято з причини відсутністі укладеного між позивачем і відповідачем договору про визнання електронної звітності.

Відповідач у судовому засіданні визнав, що договір № 100220151 від 10.02.2015 р. про визнання електронних документів є чинним, до даного часу сторонами не розривався, однак, через неприйняття відповідачем податкової звітності та податкових накладних, позивач неодноразово намагався укласти нові договори.

Так, позивач направив для укладання та реєстрації договір №060720151 від 06.07.2015 р., про що свідчить квитанція №2 від 10.07.2015 р. Однак, вказаний документ (№060720151 від 06.07.2015 р.) не був прийнятий у зв’язку із недостовірністю облікових даних позивача.

Однак, станом на дату направлення для реєстрації договору про визнаная електронних документів №060720151 від 06.07.2015 р., облікові дані позивача не змінювались.

В процесі та після неодноразових спроб ТОВ «ГАРАЖ XXI» укласти з відповідачем договір про визнання електронних документів, позивач намагався зареєструвати Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: №6 від 15.07.2015 р., №7 від 15.07.2015 р., №8 від 17.07.2015 р., №9 від 27.07.2015 р., №10 від 27.07.2015 р., №11 від 28.07.2015 р., №12 від 28.07.2015 р., №13 від 28.07.2015 р., №14 від 31.07.2015 р., №15 від 31.07.2015 р., №1 від 04.08.2015 р., №2 від 14.08.2015 р., №3 від 14.08.2015 р., №4 від 20.08.2015 р., №5 від 20.08.2015 р., №6 від 24.08.2015 р., №7 від 28.08.2015 р., №8 від 31.08.2015 р., №9 від 31.08.2015 р., №10 від 31.08.2015 р. Однак, вказані податкові накладні також не були прийняті (зареєстровані) з причини "відсутність укладеного між позивачем і відповідачем договору про визнання електронної звітності".

20.07.2015 р. позивачем було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року для реєстрації, що підтверджується квитанцією №1 від 20.07.2015 р., однак, згідно вказаної квитанції документ (податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2015 року) було доставлено до центрального рівня ДФС України, але не прийнято у зв’язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності», а саме - ТОВ «ГАРАЖ XXI» не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Так, позивачем було направлено відповідачу договір про визнання електронних документів №100720152 від 20.07.2015 р., при цьому як вбачається з квитанції №2 документ не було прийнято та повідомлено позивача про необхідність негайно звернутись до ДПІ у Київському районі м. Одеси, каб.№109.

Позивачем було направлено відповідачу договір про визнання електронних документів №280720151 від 06.08.2015 р., проте, згідно квитанції №2, документ не було прийнято у зв’язку із компрометацією особистого ключа.

Договір про визнання електронних документів №280720151 від 13.08.2015 р. також не було прийнято відповідачем у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних, як зазначено у відповідній квитанції №2.

Після чого, позивачем було направлено відповідачу договір про визнання електронних документів №280720151 від 19.08.2015 р., у прийнятті якого було відмовлено у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних.

20.08.2015 р. позивачем було направлено для реєстрації в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року та податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, що підтверджується квитанціями №1 від 20.08.2015 р., однак, вказані податкові декларації було доставлено до центрального рівня ДФС України, але не прийнято у зв’язку з не укладенням Договору про визнання електронної звітності.

28.08.2015 р. позивач ще раз намагався укласти з відповідачем договір №280720151 про визнання електронних документів, однак відповідач відмовив у зв’язку із невідповідністю відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних.

Крім того, на підтвердження наявності у позивача цифрового підпису та печатки, до суду було надано копії посилених сертифікатів відкритого ключа №6881da0а, №6881da09 та № 6881da0b, які чинні з 10.02.2015 року по 09.02.2016 року.

Скасування і блокування посиленого сертифіката ключа набирає чинності з моменту внесення до реєстру чинних, скасованих і блокованих посилених сертифікатів із зазначенням дати та часу здійснення цієї операції.

Таким чином, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті електронних документів позивача у зв’язку із компрометацією особистого ключа, оскільки відповідачем не надано жодного доказу щодо скасування і блокування посилених сертифікатів, а тому і безпідставно було зроблено посилання на ст.13 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також безпідставною є відмова відповідача у прийнятті електронних документів через невідповідність відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи даним у Єдиному банку даних, оскільки позивач після укладення з відповідачем договору №100220151 від 10.02.2015 року не змінював своє місцезнаходження, а посилені сертифікати відкритих ключів - є дійсними.

Крім того, судом встановлено, що податкові накладні: № 1 від 07.07.2015 року, № 2 від 07.07.2015 року, № 3 від 07.07.2015 року, № 4 від 07.07.2015 року, № 5 від 10.07.2015 року, № 6 від 15.07.2015 року, № 7 від 15.07.2015 року, № 8 від 17.07.2015 року, № 9 від 27.07.2015 року, № 10 від 27.07.2015 року, № 11 від 28.07.2015 року, № 12 від 28.07.2015 року, № 13 від 28.07.2015 року, № 14 від 31.07.2015 року, № 15 від 31.07.2015 року, № 1 від 04.08.2015 року, № 2 від 14.08.2015 року, № 3 від 14.08.2015 року, № 4 від 20.08.2015 року, № 5 від 20.08.2015 року, № 6 від 24.08.2015 року, № 7 від 28.08.2015 року, № 8 від 31.08.2015 року, № 9 від 31.08.2015 року, № 10 від 31.08.2015 року - оформлені у встановленому законом порядку.

Тому відмову у прийнятті зазначених податкових накладних, які були направлені відповідачу електронним зв’язком, суд вважає необґрунтованою.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що в електронних системах ДФС на центральному рівні регулярно проводяться технічні роботи та зміни, що часто призводить до їх некоректної роботи, оскільки дані обставини не звільняють відповідача від обов’язку зареєструвати у встановленому законом порядку податкову звітність та податкові накладні ТОВ «ГАРАЖ XXI» в електронному вигляді.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач протиправно не прийняв податкову звітність позивача з податку на додану вартість за червень та липень 2015 року.

Вказані протиправні дії відповідача можуть призвести до застосування штрафних санкцій за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності, а також за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що надаються покупцям - платникам податку на додану вартість.

Крім того, позивач фактично позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність згідно вимог чинного законодавства, окісльки податкові накладні мають бути зареєстровані в ЄРПН.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено суду правомірність та обґрунтованість відмови в прийнятті податкової звітності та податкових накладних ТОВ “ГАРАЖ XXI”. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ТОВ “ГАРАЖ XXI” підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно ч.1 ст.94 КАС України, судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому судові витрати, понесені позивачем та підтверджені належними доказами, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАРАЖ XXI” - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області щодо неприйняття податкової звітності та податкових накладних ТОВ “ГАРАЖ XXI” (код ЄДРПОУ 38352836).

Стягнути сплачені при подачі позову судові витрати у сумі 2436 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень) з ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (код ЄДРПОУ 39549642) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ “ГАРАЖ XXI” (код ЄДРПОУ 38352836).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 26.10.2015 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.