Справа № 822/1238/14
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/57665/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря судового засідання Чайки О.С.

представника позивача Кучерявої І.П.

представника відповідача Шевчука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Хмельницької області

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2014

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014

у справі № 822/1238/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Полонський комбінат хлібопродуктів»

до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Хмельницької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Полонський комбінат хлібопродуктів» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Полонський комбінат хлібопродуктів») звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Хмельницької області (далі по тексту - відповідач, Шепетівська ОДПІ ГУ Міндоходів Хмельницької області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.03.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 1604226,25 грн., (1283389,00 грн. за основним платежем та 320847,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств приватної власності в розмірі 788917,50 грн. (631134,00 грн. за основним платежем та 157783,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2014, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 11.03.2014 № в частині основного платежу в сумі 483546,99 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 120886,75 грн.; від 11.03.2014 № в частині основного платежу в сумі 1280544,00 та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 320136,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Полонський КХП» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 30.01.2014 №77/22-00952427.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем порушення: п.135.1, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.138.10.5 п.138.10 ст.138, п.141.1, п.141.3 ст.141 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на 631134,00 грн.; п.187.1 ст.187, «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.199.1, п.199.2 ст.199, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 1350135,00 грн.; пп.б) п.176.2 ст.176 ПК України та Порядку заповнення і подання податковими агентами до органу державної податкової служби податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. №1ДФ), затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020 , а саме: в податкових розрахунках за ф. №1-ДФ, що подавались до Полонського відділення Шепетівської ОДПІ за ІІ-IV квартали 2012 року не відображено суми нарахованих та виплачених доходів СПД-фізичним особам та приватному нотаріусу за « 157» ознакою доходу.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки позивач скористався своїм правом на подання письмових заперечень на даний акт.

За результатами розгляду заперечень платника податків висновки акта перевірки в частині заниження податку на додану вартість в сумі 1350135,00 грн. підлягають коригуванню до повного з'ясування обставин після отримання відповіді на запит до Міністерства доходів і зборів України, сума 66746,00 грн. не приймає участі у розрахунку заниження податкового зобов'язання, за матеріалами перевірки та розгляду заперечення встановлено заниження податку на додану вартість всього на суму 1283389,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 11.03.2014: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 1604226,25 грн. (1283389,00 грн. за основним платежем та 320847,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)); №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств приватної власності в розмірі 788917,50 грн. (631134,00 грн. за основним платежем та 157783,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)); №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем нарахування по актах перевірки по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 510,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)).

Задовольняючи частково позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 11.03.2014 № в частині основного платежу в сумі 483546,99 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 120886,75 грн., та № в частині основного платежу в сумі 1280544,00 та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 320136,00 грн., оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої ним податкової вигоди.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суддів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Висновки судів попередніх інстанцій зроблені без належного дослідження питання чи можливо реальне здійснення між позивачем та ПАТ «Кожухівське» господарської операції поставки курячих яєць. Судами попередніх інстанцій не досліджено доказів, зокрема, факту поставки товару (курячих яєць) враховуючи об'єм поставки, термін придатності, а також подальшого використання їх у власній господарській діяльності позивачем, наявності технічних та технологічних можливостей, питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні поставлених товарів та наданих послуг, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням. Крім того судами необхідно перевірити чи являються пов'язаними особами позивач та ПАТ «Кожухівське».

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров