Справа № 22-ц-1546/11
Суддя: Поліщук М. А.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дитині війни

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

X ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо перерахунку їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача здійснити нарахування їй, як дитині війни, державної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та забезпечити її виплату за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року в сумі 3891 грн. 30 коп.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо неперерахування ОСОБА_1, як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 19.01.2006 року до 31.12.2006 року, з

09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по даний час. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007, та з

22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Бориспільському районі Київської області просить скасувати постанову суду та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах водів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів їжає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

^ Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні ін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і обод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого моврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон тановлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та ірантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної ідтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей ійни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна зціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків інімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, ередбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету гкраїни.

По справі встановлено,' що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у іориспільському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини іійни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має іраво на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків «інімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки іідпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до їеяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про гоціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей ^йни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від

22.05.2008року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є

неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте не можна погодитись з висновком суду в частині зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці щомісячного державного соціального підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки позивачка звернулася до суду 07 серпня 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 7 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячного державного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімально пенсії за віком за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та постановити в цій частині нову постанову.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському район: Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 20 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року відповідно до ст. 6 кону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплачених за цей період коштів.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді