Справа № 809/87/14
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2015 р.

м. Київ К/800/48930/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області

про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

8.01.2014р. з позовом про визнання дій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (далі Інспекція) неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_4 Свої вимоги позивач мотивував тим, що Інспекція протиправно провела позапланову перевірку, винесла припис, склала протокол та прийняла постанову про накладення штрафу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2.04.2014р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.09.2014р., позов задоволено частково. Визнано дії Інспекції щодо винесення постанови від 23.12.2013р. за №1086 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності неправомірними та скасовано постанову Інспекції від 23.12.2013р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Інспекція звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у грудні 2013р. ОСОБА_4 звернувся до Інспекції із заявою про прийняття в експлуатацію торгово-офісного приміщення по вул. Польова,5 в м. Івано-Франківськ.

На підставі наказу від 11.12.2013р. за № 307 Інспекцією було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та складено акт від 20.12.2013р. в якому зазначено, що позивачем без дозволу на виконання будівельних робіт збудовано торгово-офісні приміщення, чим порушено вимоги пункту 3 частини 1 статті 25 Закону України «Про основи містобудування».

20.12.2013р. відповідачем було винесено припис та складено протокол, на підставі яких т.в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області винесено постанову №1086 від 23.12.2013р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у сумі 11470 грн.

Задовольнивши позов в частині визнання дій Інспекції щодо винесення постанови від 23.12.2013р. та її скасування, суд першої інстанції, а апеляційний суд погодившись з ним, виходив з того, що зазначену постанову прийнято неповноважною на це особою - т.в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області заступником начальника Інспекції.

Відповідачем оскаржується законність постанови та ухвали судів в частині, що стосується визнання неправомірною та скасування постанови Інспекції №1086 від 23.12.2013р., в зв'язку з чим колегія суддів не входить в обговорення питання щодо правильності висновків судів попередніх інстанцій щодо решти вимог адміністративного позову.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент винесення постанови від 23.12.2013 р.) справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону обумовлено, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1995р. N244 передбачено, що справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами, а накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та уповноважені ним його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники у межах своїх повноважень.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президент України 8.04.2011р. №439/2011 передбачено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади який забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю. При цьому, відповідно до статті 6 Положення Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Таким чином, територіальним органам Інспекції, зокрема її начальникам, надано право накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на це помилковим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що постанова про накладення штрафу від 23.12.2013р. винесена т.в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, є неправомірною через те, що її прийнято особою, яка не мала не це відповідних повноважень.

Оскільки відповідачем надано належні докази того, що ОСОБА_4 здійснював будівельні роботи без отримання дозволу на їх виконання, висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність постанови та її скасування є помилковими.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 231, 254 КАС України , -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2.04.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.09.2014р.

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз