Справа № 804/10482/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Спецстройсистема" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган без правових підстав призначив виїзну документальну перевірку позивача. Позивач наголошує на тому, що у відповідача не було підстав для направлення обовязкового запиту про надання інформації та її документального підтвердження, оскільки у податкового органу були відсутні факти стосовно порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації. Також позивач зауважив на тому, що протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання запитів відповідача надав останньому всі запитувані документи та письмові пояснення. Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для призначення перевірки згідно п.п.78.1.1 ст. 78 ПК України. Позивач зауважив на тому, що працівники відповідача фактично були відсутні на підприємстві у дні перевірки, що підтверджується актами працівників позивача. Також позивач повідомив суд про те, що у 2014 році позивач отримав дохід у сумі, яка перевищує 20 мільйонів гривень, а тому «мораторій на перевірки», який діє протягом 2015-2016 років не розповсюджується на позивача.
Ухвалою суду від 18.08.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач не надав податковому органу протягом 10-ти робочих днів всіх витребуваних документів, а саме: не надано довіреності на отримання товарів; документальне підтвердження щодо розрахунків між субєктами господарювання за товару продукцію, у періоді, що перевіряється; сертифікати походження та придбання та реалізацію товарів; оборотно-сальдові відомості по рахунках 361, 631; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки з перевізниками; у періоді виконання робіт на будівельному майданчику відсутні підтверджуючи документи щодо контролю за кількістю, вагою та якістю будівельних матеріалів (посвідчення про відрядження, авансові звіти, накази); документальне підтвердження первинними бухгалтерськими та податковими документами щодо постачання товару (робіт, послуг) ПП «Спецстройсистема» підприємству ТОВ «Віратрейдинг»; документальне підтвердження первинними бухгалтерськими та податковими документами щодо придбання товарної продукції підприємством ПП «Спецстройсистема» у підприємств постачальників у грудні 2014 року. Вказані документи витребувані у позивача, оскільки згідно проведеного аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» податкові накладні контрагентів-постачальників позивача, які виписані у листопаді 2014 року, не включено до ЄРПН з метою приховування номенклатури поставлених товарів; постачальники позивача не задекларували податкові зобовязання з ПДВ по взаємовідносинах з позивачем за грудень 2014 року; відповідач вважає, що податкові накладні на суму ПДВ менше 10 тис. гривень виписані покупцеві з метою створення податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують взяті на себе податкові зобовязання; контрагенти позивача не знаходяться за юридичною адресою. Оскільки документи витребувані у позивача не надані у повному обсязі, то податковий орган мав правові підстави для призначення перевірки. Також відповідач повідомив суд про те, що позивач допустив працівників податкового органу до перевірки, перевірка фактично проведена та за її результатами складено акт перевірки.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач допустив працівників податкового органу до перевірки, оскільки сторонами не надано суду доказів відмови у допуску до перевірки та акт про відмову у допуску до перевірки. Вказана обставина також не заперечується сторонами.
Судом також встановлено, що працівник відповідача розписався у Журналі реєстрації перевірок № 1 позивача, витяг з якого міститься у матеріалах справи.
За результатами перевірки відповідачем складено ОСОБА_2 від 03.08.2015 року № 2468/04-63/224/36838765, витяг з якого міститься у матеріалах справи.
Як вбачається з тексту наказу № 768 від 28.07.2015 року підставою для його видання слугував п.п.78.1.1. п.78.1 ст. 78 ПК України.
У запиті від 28.01.2015 року № 2284/10/04-63-15-01-19 відповідач у звязку з отриманням податкової інформації про використання схем мінімізації (ухилення) від сплати податків ПП «Спецстройсистема» у грудні 2014 року та необхідність дослідження проходження товарів (робіт) через покупців (постачальників) від виробника (імпортера) до кінцевого споживача з метою підтвердження або спростування такої інформації, зобовязав позивача надати наступні документи за період грудень 2014 року: договори на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг); податкові накладні, видаткові накладні, сертифікати походження на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг); довіреності на отримання товарів; розрахункові документи, повязані із виконанням договорів, у т.ч. акти заліку; реєстри придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), дані ж/о 201,209,281,311,361,372,631,685 за відповідний період, іншу бухгалтерську документацію, що підтверджує факт придбання імпортного товару та подальшої реалізації на території України, або використання у власній господарській діяльності; дані про наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості по розрахункам між підприємствами за період на 01.12.2014 року, 31 грудня 2014 року та на теперішній час; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки з перевізниками (вказати вид та обсяг транспортування товару (власний чи орендований транспорт), надати інформацію про підприємство-перевізника (найменування перевізника з кодом ЄДРПОУ, згідно яких довіреностей, на кого оформлених), розрахунки з ним, а також зазначити номери конкретного автомобільного, залізничного або іншого транспорту, який використаний для перевезення товару, за рахунок якої сторони; надати пояснення посадових осіб та осіб, які безпосередньо здійснювали виконання договору з питання фактичного транспортування товару від постачальника покупцю; ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбаченого діючим законодавством; залишки імпортованого товару та договори за зберігання, розміщення на складі, договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, у разі наявності виробничих потужностей або орендованих приміщень документи на підставі яких здійснювалася оренда; та інші документи. Якщо товар, реалізований у грудні 2014 року, був придбаний у інші періоди, то необхідно надати первинні документи, які б підтверджували його придбання. Якщо товар (роботи, послуги) було реалізовано, надати документальне підтвердження подальшої реалізації. Якщо товар (роботи, послуги) залишилися у грудні 2014 року не реалізованими надати інформацію та документальне підтвердження де саме зберігається товар.
У запиті від 06.02.2015 року № 3975/10/04-63-15-01-19 відповідач у звязку з встановленням сумнівності факту здійснення операції (існування розбіжностей задекларованих у деклараціях з ПДВ показників податкового кредиту та податкових зобовязань), зобовязав позивача надати наступні документи за період червень-грудень 2014 року: договори на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг); податкові накладні, видаткові накладні, сертифікати походження на придбання та реалізацію товарів (робіт, послуг); довіреності на отримання товарів; розрахункові документи, повязані із виконанням договорів, у т.ч. акти заліку; реєстри придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), дані ж/о 201,209,281,311,361,372,631,685 за відповідний період, іншу бухгалтерську документацію, що підтверджує факт придбання імпортного товару та подальшої реалізації на території України, або використання у власній господарській діяльності; дані про наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості по розрахункам між підприємствами на 01.02.2014 року, 30.11.2014 року та на теперішній час; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки з перевізниками (вказати вид та обсяг транспортування товару (власний чи орендований транспорт), надати інформацію про підприємство-перевізника (найменування перевізника з кодом ЄДРПОУ, згідно яких довіреностей, на кого оформлених), розрахунки з ним, а також зазначити номери конкретного автомобільного, залізничного або іншого транспорту, який використаний для перевезення товару, за рахунок якої сторони; надати пояснення посадових осіб та осіб, які безпосередньо здійснювали виконання договору з питання фактичного транспортування товару від постачальника покупцю; ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбаченого діючим законодавством; залишки імпортованого товару та договори за зберігання, розміщення на складі, договори із організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, у разі наявності виробничих потужностей або орендованих приміщень документи на підставі яких здійснювалася оренда; та інші документи. Якщо товар, реалізований у період червень-грудень 2014 року, був придбаний у інші періоди, то необхідно надати первинні документи, які б підтверджували його придбання. Якщо товар (роботи, послуги) було реалізовано, надати документальне підтвердження подальшої реалізації. Якщо товар (роботи, послуги) залишилися у червень-грудень 2014 року не реалізованими надати інформацію та документальне підтвердження де саме зберігається товар.
Вказані вище три запити податкового органу позивач отримав.
Протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання вказаних вище трьох запитів позивач надав податковому органу письмові пояснення від 26.01.2015 року № 1/26-1, від 17.02.2015 року № 2/17-1 та від 26.02.2015 року № 2/26-1, до яких додав підтверджуючи документи.
Факт направлення позивачем трьох письмових пояснень відповідачу підтверджується копіями фіскальних чеків відділення поштового звязку та описами вкладення у цінний лист, які містяться у матеріалах справи.
Факт вчасного направлення позивачем відповідачу письмових пояснень та їх документального підтвердження не заперечується сторонами.
У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції станом на 31.12.2014 року), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.
У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.
Слід звернути увагу на те, що до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК з 01.01.2015 року були внесені зміни. Його нинішня редакція свідчить, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.
Тобто зміни були направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.
В якості податкової інформації, на підстав якої виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, відповідач надав суду пояснення, у яких зазначив наступне: згідно проведеного аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» податкові накладні контрагентів-постачальників позивача, які виписані у листопаді 2014 року, не включено до ЄРПН з метою приховування номенклатури поставлених товарів; постачальники позивача не задекларували податкові зобовязання з ПДВ по взаємовідносинах з позивачем за грудень 2014 року; відповідач вважає, що податкові накладні на суму ПДВ менше 10 тис. гривень виписані покупцеві з метою створення податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують взяті на себе податкові зобовязання; контрагенти позивача не знаходяться за юридичною адресою.
Однак з вказаної податкової інформації не вбачається, що саме позивач допустив порушення вимог податкового законодавства. Вказана податкова інформація є лише припущенням про можливе порушення позивачем вимог податкового законодавства. Вказана відповідачем інформація свідчить про не виконання перш за все контрагентами позивача своїх податкових зобовязань.
Суд зазначає про те, у податкову законодавстві України дії принцип індивідуальної відповідальності платника податків, який полягає у тому, що платник податків несе відповідальність лише за порушення вимог податкового законодавства, які допустив він особисто і не несе юридичної відповідальності за не виконання своїми контрагентами податкових зобовязань.
З огляду на зміни редакції п.п. 78.1.1 ст. 78 ПК України з 01.01.2015 року лише припущення не можуть слугувати підставою для направлення запиту та призначення перевірки платника податків.
Також судом встановлено, що позивач на три обовязкові письмові запити відповідача надав розгорнуті письмові пояснення, у яких виклав всю інформацію про господарські взаємовідносини у відповідні періоди, а також надав всі первинні документи, які вимагав відповідач.
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивачем не надано довіреності на отримання товарів; документальне підтвердження щодо розрахунків між субєктами господарювання за товару продукцію, у періоді, що перевіряється; оборотно-сальдові відомості по рахунках 361, 631; документи, що підтверджують перевезення товарів, розрахунки з перевізниками; документальне підтвердження первинними бухгалтерськими та податковими документами щодо постачання товару (робіт, послуг) ПП «Спецстройсистема» підприємству ТОВ «Віратрейдинг»; документальне підтвердження первинними бухгалтерськими та податковими документами щодо придбання товарної продукції підприємством ПП «Спецстройсистема» у підприємств постачальників у грудні 2014 року, оскільки всі вказані документи були у додатках до письмових пояснень позивача, копії яких містяться у матеріалах справи.
Не надання позивачем сертифікатів походження та придбання та реалізацію товарів не може слугувати достатньою та єдиною підставою для призначення та проведення позапланової виїзної перевірки позивача згідно п.п.78.1.1 ст. 78 ПК України, оскільки наявність або відсутність вказаних документів не впливає на адміністрування податків податковим органом.
За вказаних обставин відповідач не довів обґрунтованість свого рішення про призначення перевірки позивача.
Однак згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24.10.2010 року по справі № 21-25а10 (номер у ЄДРСР 14222170), особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства України, дотримання якого контролюється контролюючими органами.
Тобто, згідно вказаної вище правової позиції Верховного Суду України, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючими органами при призначенні та/або проведенні перевірки.
Тому позов осіб, спрямовані на оскарження рішень, дій чи без діяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
За вказаних обставин оскільки правові наслідки оскаржуваних дій та бездіяльності відповідача щодо проведення перевірки є вичерпаними, а тому задоволення позовних вимог в цій частині не може призвести до відновлення порушених прав позивача.
У звязку з викладеним позовні вимоги не підлягають задоволеню.
У відповідності до статті 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 23.10.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_5