Справа № 537/3876/15-а
Суддя: Степура А. А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/3876/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря судового засідання Грицькової Я.С., розглянувши у письмовому провадженні в м.Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання здійснити дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобов'язання відповідача з 01.03.2015 року зарахувати йому періодів роботи з 18.04.1990 року по 01.12.1990 року та з 02.12.1990 року по 25.03.1991 року до страхового стажу для визначення розміру пенсії

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач неправомірно відмовляється зарахувати до страхового стажу періоди його роботи з 18.04.1990 року по 01.12.1990 року за та з 02.12.1990 року по 25.03.1991 року. Вважає, що у відповідності до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка та просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області з 01.03.2015 року зарахувати вказаний період роботи до страхового стажу для визначення розміру пенсії.

Однак, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області в свою чергу йому надано відповідь, в якій зазначено, що трудовій в його книжці містяться неточні записи, які необхідно підтвердити уточнюючими довідками, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду при призначенні пенсії за віком позивач вважає неправомірними, оскільки цей період його трудової діяльності підтверджується записами в трудовій книжці, тому змушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, де просив розглянути адміністративний позов без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмове заперечення, де просив відмовити в задоволенні адміністративного позову та заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, згідно з якими основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка та п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, згідно з яким усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження), тому при вирішенні питання про зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача управління керувалось вказаними нормативними актами, а відмова такого зарахування обґрунтована пропущенням строків для запису до трудової книжки. Вважає, що в спірний період позивача прийнято на роботу на підставі наказу кооперативу Тон від 20.03.1990 року, про що внесено 18.04.1990 року запис № 23 та на підставі наказу кооперативу ВиТ від 18.10.1990 року, про що внесено 02.12.1990 року запис № 25, записи внесені з порушенням встановлених строків.

Враховуючи, що сторонами подані заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з 13.05.2013 року призначено пенсію за віком і він перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у м.Кременчуці.

При визначенні розміру його пенсії відповідачем взято до уваги стаж роботи позивача по 30.04.2013 року тривалістю 39 років 8 місяців 25 днів, а періоди роботи з 18.04.1990 року по 01.12.1990 року та з 02.12.1990 року по 25.03.1991 року до стажу не зараховано.

При зверненні ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, щодо правильності пенсійного забезпечення та визначення тривалості стажу, відповідачем на дано розяснення від 28.08.2013 року за вих. № 384/Щ-07 про те, що період роботи з 18.04.1990 року по 01.12.1990 року та з 02.12.1990 року по 25.03.1991 року до стажу не зараховано, з мотивів наявності у трудовій книжці неточних записів, які необхідно підтвердити уточнюючими довідками.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 розпочатої 22.11.1971 року серії БЕ-І №4978863 у періоди з 18.04.1990 року по 01.12.1990 року та з 02.12.1990 року по 25.03.1991 року позивач працював відповідно у кооперативі Тон та кооперативі ВіТ.

Для підтвердження трудового стажу у вказаний період, позивач звернувся до ОСОБА_2 архіву архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької ради.

ОСОБА_2 архівного відділу від 20.05.2013 року за вих. №Щ-02-04/2/1129 позивачу повідомлено, що документи кооперативу Тон та кооперативу ВіТ, в яких позивач працював протягом спірного періоду, на зберігання до ОСОБА_2 архіву не надходили. Таким чином позивач позбавлений можливості надати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу у вказаний період..

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженої Госкомпраці СРСР 20.06.1974 року за № 162, яка була чинна станом на час внесення відповідних записів до трудової книжки позивача, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення, мають відповідати змісту наказу (розпорядження)

Відповідно до постанови Ради міністрів СРСР Про трудові книжки працівників і службовців від 06.09.1973 року, яка була чинна станом на час внесення відповідних записів до трудової книжки позивача, відповідальність за організацію робіт щодо заповнення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З наведених норм вбачається, що додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. В трудовій книжці позивача відповідні записи внесені, але з порушенням строків.

Однак, обовязок належного оформлення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства, на якому працює особа. Вказані правові норми не передбачають відповідальності працівника за неналежне оформлення трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить зобов'язати відповідача з 01.03.2015 року зарахувати спірний період роботи до страхового стажу для визначення розміру пенсії, в строки встановлені КАС України, у відповідності до записів внесених до його трудової книжки..

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання дій відповідача такими, що не відповідають вищевказаним нормам Закону та визнання позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 94 КАС України визначено: «Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа».

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на користь ОСОБА_1, понесені ним судові витрати у сумі 73 грн. 08 коп. судового збору, згідно квитанції №13 від 25.08.2015 року..

Керуючись ст.ст.70,71, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання здійснити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 18.04.1990 року по 1.12.1990 року та з 2.12.1990 року по 25.03.1991 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавській області з 1.03.2015 року зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 18.04.1990 року по 1.12.1990 року та з 2.12.1990 року по 25.03.1991 року.

Стягнути Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на користь позивача ОСОБА_1 - 73 грн. 08 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі, з одночасним поданням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2015 р.

Суддя: Степура А.А.