Справа № 816/2857/15
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 816/2857/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 816/2857/15

за позовом Самозайнятої особи-приватного нотаріуса ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання дій протиправними, визнання нечинними та скасування вимоги, рішення,

ВСТАНОВИЛА:

18 серпня 2015 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов самозайнятої особи-приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання нечинними та скасування вимоги, рішення задоволено.

Визнано дії Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області щодо проведення перевірки самозайнятої особи-приватного нотаріуса ОСОБА_2 протиправними.

Визнано протиправними та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 27 квітня 2015 року №Ф- та рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 12 травня 2015 року № про застосування штрафних санкцій та донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Податкового кодексу України в частині декларування та сплати самозайнятою особою - приватним нотаріусом ОСОБА_2 єдиного внеску. Вважає, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку факту невірного відображення позивачем у поданих звітах за 2011 - 2013 роки сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску помісячних сум чистого оподатковуваного доходу, та, відповідно визначених сум доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок в розмірі 34,7 відсотків.

Самозайнятою особою-приватним нотаріусом ОСОБА_2 письмових заперечень на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) здійснює нотаріальну діяльність як приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу (а.с. 13), перебуваючи на обліку у ДПІ у м. Полтаві як фізична особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (нотаріус) з 01 листопада 1999 року (а.с. 15, зворотній бік).

У період з 30 березня 2015 року по 20 квітня 2015 року ДПІ у м. Полтаві проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_2, рахунок НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року

27 квітня 2015 року за результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт №1895/16-01-17-01-11/НОМЕР_1 (а.с. 15-31), у якому, крім іншого, зафіксовано порушення абзацу 1 пункту 2 частини першої, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок у сумі 109217,22 грн., у тому числі по періодам: за 2011 рік у сумі 48126,94 грн., за 2012 рік у сумі 53939,41 грн., за 2-13 рік у сумі 7150,87 грн.

27 квітня 2015 року на підставі Акту перевірки ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № на суму 109217,22 грн. (а.с. 33).

12 травня 2015 року № контролюючим органом прийнято рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 12970,53 грн. (а.с. 34).

За наслідками адміністративного оскарження вимога та рішення залишені без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с. 35-39).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правильно, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Оскільки встановлено відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, то відповідно відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав :

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI (далі - Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 4 цього Закону, фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) є платниками єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону N 2464, єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у п. 5 частини першої ст. 4 Закону N 2464, встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч.3 ст.7 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, як зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2011 року за №1014/18309 та діяв до 08.01.2014 року.

Пунктом 3.4. цього Порядку передбачено, що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку. В таблиці 3 в другій графі зазначається сума доходу, заявлена в податковій декларації.

Аналогічне положення міститься і у п. 3.4. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 454 (яка діяла до 30.04.2015р.)

Таким чином , сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі усього таблиці 3 додатка 5 до зазначених вище Порядків, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, з використанням даних Книги обліку доходів і витрат, у визначені законом терміни (до 01 травня року, що настає за звітнім) були подані наступні податкові декларації:

- за 2011 рік декларація від 26 квітня 2012 року №279925, згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску /підпункт 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"/ становить 450790,10 грн. (а.с. 104-105);

- за 2012 рік декларація від 26 квітня 2013 року №, згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску /підпункт 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"/ становить 320806,55 грн (а.с. 106-107);

- за 2013 рік декларація від 22 квітня 2014 року, згідно з якою сума чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування для єдиного внеску /підпункт 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" становить 26753,18 грн. (а.с. 108-111).

На підставі та з урахуванням отриманого позивачем чистого оподаткованого доходу, розмір якого був відображений у поданих податкових декларацій, позивачем були сформовані наступні звіти про сплату єдиного внеску:

- за 2011 рік був поданий звіт 22 березня 2012 року та було сплачено єдиного внеску за 2011 рік у розмірі 8749,64 грн (а.с. 116);

- за 2012 рік був поданий звіт 25 квітня 2013 року та було сплачено єдиного внеску за 2012 рік у розмірі 10772,64 грн (а.с. 117);

- за 2013 рік був поданий звіт 28 квітня 2014 року та було сплачено єдиного внеску за 2013 рік у розмірі 9283,36 грн (а.с. 113).

При цьому, максимальна величина бази нарахування ЄСВ :

- у 2011 році склала 17068,00 грн., 34,7 відсотків із якої дорівнювало - 5922,60 грн.;

- у 2012 році складала 19278 грн., 34,7 відсотків із якої дорівнювало - 6689,47 грн.;

- у 2013 році складала 20706 грн., 34,7 відсотків із якої дорівнювало - 7184,99 грн.

Отже, позивачем по справі не були порушені вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-1У від 8 липня 2010 року щодо сплати максимального розміру єдиного соціального внеску, оскільки був сплачений соціальний внесок з максимальної суми, на яку може бути нарахований єдиний внесок .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що висновки контролюючого органу щодо заниження суми єдиного соціального внеску через встановлену невідповідність зазначених у податковій звітності сум доходу даним Книги обліку доходів та витрат не відповідають, що свідчить про протиправність нарахування контролюючим органом сум недоїмки відповідно до оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.04.2015 року №Ф-.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення від 12.05.2015 року № про застосування штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4 п. 15 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-1У від 8 липня 2010 року передбачено, що суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.09.2013 року № 1622/24154 (далі - Інструкція № 455).

Відповідно до п. 7.1. Інструкції № 455 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-1У від 8 липня 2010 року.

Згідно п.7.12 Інструкції № 455, суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Таким чином, контролюючим органом спірне рішення про застосування штрафних санкцій винесено окремо від вимоги про сплату недоїмки від 27.04.2015 року №Ф-,що є порушенням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-1У від 8 липня 2010 року та вказаних вище вимог Інструкції № 455.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вищевказаній нормі, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено правомірності ухвалених ним рішень.

За таких обставин, враховуючи викладені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку факту невірного відображення позивачем у поданих звітах за 2011 - 2013 роки сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску помісячних сум чистого оподатковуваного доходу, та, відповідно визначених сум доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок в розмірі 34,7 відсотків, є безпідставними, оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування обчислюється не щомісячно, а за результатами отриманого доходу за рік. Факт сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 - 2013 роки у більшому розмірі ніж це передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-1У від 8 липня 2010 року відповідачем не спростовано.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 816/2857/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2015 р.