Справа № К/9991/70830/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/70830/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Малиніна В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що 19 січня 2011 року на підставі результатів атестації його звільнено з посади головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері послуг управління. Вважаючи звільнення незаконним, просив суд скасувати наказ про звільнення, поновити на посаді та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ в.о начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області від 19 січня 2011 року №10-о; поновлено на посаді головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері послуг Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області; зобов'язано нарахувати та виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 20 січня по 22 лютого 2011 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просив суд скасувати судові рішення та ухвалити нове. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що при створенні атестаційної комісії не було допущено порушень вимог відповідної постанови Кабінету Міністрів України, під час атестації комісією враховувалась не лише відповідність освіти позивача займаній посаді, але й інші чинники, зокрема характеристика безпосереднього керівника, виконання обов'язків відповідно до посадової інструкції, незадовільні показники роботи, знання законодавства з фінансових питань та відповіді на запитання членів комісії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив публічну службу у Контрольно-ревізійному управлінні в Хмельницькій області на посаді головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері послуг.

Наказом в.о начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області від 19 січня 2011 року №10-о позивача звільнено на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації).

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем службових обов'язків, а тому посилання на недостатню кваліфікацію є необґрунтованим. Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області не надано згоди на звільнення позивача, а надано згоду на переведення на нижчу посаду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 Положення про проведення атестації державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28 грудня 2000 року №1922, з метою підвищення ефективності діяльності державних службовців та відповідальності за доручену справу в державних органах один раз на три роки проводиться їх атестація, під час якої оцінюються результати роботи, ділові та професійні якості, виявлені працівниками при виконанні службових обов'язків, визначених типовими професійно-кваліфікаційними характеристиками посад і відображених у посадових інструкціях, що затверджуються керівниками державних органів відповідно до Закону України «Про державну службу» та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 3 Положення визначено, що у період між атестаціями з метою здійснення регулярного контролю за проходженням державної служби та професійними досягненнями державних службовців щороку проводиться оцінка виконання державними службовцями покладених на них завдань і обов'язків.

Згідно з пунктом 9 Положення на кожного працівника, який підлягає атестації, складається службова характеристика. Службова характеристика повинна містити аналіз виконання державним службовцем посадових обов'язків; відомості про обсяг, якість, своєчасність і самостійність виконання роботи, ділові якості (ініціативність, відповідальність), стосунки з колегами, знання та користування державною мовою під час виконання службових обов'язків, інформацію про підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації тощо.

Державний службовець ознайомлюється із службовою характеристикою до атестації під час співбесіди з безпосереднім керівником.

Під час кожної атестації до комісії подаються щорічні оцінки виконання дер-жавним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків за період, що минув після попередньої атестації, а також атестаційний лист попередньої атестації.

У порушення вимог пунктів 3 та 9 Положення на позивача була складена характеристика, а не службова характеристика, з якою він ознайомився у день проведення атестації. При цьому, щорічна оцінка виконання ОСОБА_4 покладених на нього завдань та посадових обов'язків у 2010 році відповідачем не проводилася та комісії не подавалася.

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 Положення про проведення атестації державних службовців у разі прийняття рішення про невідповідність державного службовця займаній посаді комісія рекомендує керівникові, зокрема, звільнити цього державного службовця із займаної посади.

Підпунктом 4 цього пункту визначено, що кожна рекомендація повинна мати відповідне обґрунтування.

Згідно з пунктом 20 Положення про проведення атестації державних службовців державний службовець, визнаний за результатами атестації таким, що не відповідає займаній посаді, звільняється з роботи відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України.

За змістом пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України підставою для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, є виявлення невідповідності працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

При цьому відповідно до положень частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пункті 2 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області було надано згоду на переведення позивача на нижчу посаду, а не на його звільнення.

У порушення вимог закону позивачу не пропонувалося переведення на іншу посаду.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що рішення атестаційної комісії щодо позивача є недостатньо обґрунтованим та прийняте без врахування критеріїв, які підлягають обов'язковій оцінці (результати роботи, ділові та професійні якості, що виявляє працівник при виконанні службових обов'язків, визначених у його посадовій інструкції тощо) для визначення його дійсного фахового рівня та кваліфікації.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ В.В. Малинін /підпис/