Справа № 2-а-1303/11
Суддя: Петренко Н. О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-1303/11
пр. №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва неправомірними, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва перерахувати та виплатити йому пенсію та додаткову пенсію, мотивуючи свої вимоги тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 3 групи та отримує пенсію, призначену йому у відповідності з Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно ст. 54 Закону призначений розмір пенсії для інвалідів 3 групи повинен бути не нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 Закону інвалідам 3 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідач виплачує пенсії у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом, позивач просить суд перерахувати розмір пенсій та здійснити відповідні виплати з 19.01.2011 року з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру прожиткового мінімуму непрацездатних осіб.

Представник відповідача надав суду заперечення проти адміністративного позову від 16.02.2011 року, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач належить до І категорії, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 083149. Згідно вкладки № 048218 до посвідчення серії А № 083149 від 15.06.1998 року позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки МСЕК від 08.06.1998 року позивачу встановлена 3 група інвалідності з 08.06.1998 року безстроково.

Згідно ст.54 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір пенсії для інвалідів 3 групи, призначеної у відповідності до цього Закону повинна бути не нижча 6 мінімальних пенсій за віком, а у відповідності до ст.50 даного Закону інвалідам 3 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави(ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними(ст.21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст. 22).

За змістом положень ч.ч.2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу Адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У зв'язку з цим при визначенні розміру пенсії позивачеві підлягають застосуванню саме ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" та від 13.07.2004 року № 894 „Про підвищення розміру пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС", на які посилається відповідач в листі і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Зі ст. ст. 50, 54 ЗУ" „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір немає.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати саме ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для розрахунку розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується як розрахункова величина для визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії, передбаченої Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС", оскільки даний Закон передбачає в якості критерію визначення розміру саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За таких підстав бездіяльність Управління пенсійного фонду Святошинського району м. Києва, що полягає у відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії, привести їх розмір у відповідність із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" є протиправною.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19 січня 2011 року з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру прожиткового мінімуму непрацездатних осіб з підвищенням її до 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 64 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС", Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. ст. 7-11, 9, 69-71, 94, 97, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 19 січня 2011 року за виключенням проведених виплат

з послідуючими перерахунками у відповідності до зміни розміру прожиткового мінімуму непрацездатних осіб.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: