Справа № 2843/12/2070
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 березня 2012 р. № 2-а- 2843/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чалого І.С.,

при секретарі судового засідання Елоян Ж.Г.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; 3-я особа - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) та обтяжений заставою на користь АТ «УкрСиббанк». Звільнити з під арешту та заборони відчуження, накладених Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) та обтяжений заставою на користь АТ «УкрСиббанк».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2006 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" ( на даний час Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого банк надавав позичальнику кредит - грошові кошти у доларах в розмірі 30 тис.дол. США на поточні потреби. Строк дії вказаного договору до 22.12.2026 року. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором позичальник передав, а банк прийняв трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, про що 22.12.2006 р. було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом та накладено заборону відчуження вищезазначеної нерухомості та було проведено державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна. Станом на 01.03.2012 р. розмір забезпечених вказаною заставою вимог складає 22436,98 дол. США. Згідно повідомлення Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 09.02.2012 р., яке було отримано банком 02.03.2012 р., стало відомо, що 19.002.2010 р. було накладено арешт на 1/2 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, з метою виконання виконавчого провадження від 12.03.2008 року.

Позивач вважає, що накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки в забезпечення грошових вимог банку, порушує майнові інтереси банка, тобто позбавляє його права задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках, передбачених Договором про надання споживчого кредиту № 0, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідач надав заперечення проти позову, в яких виклав свій погляд на обставини справи, а саме відповідач зазначає, що державному виконавцю стало відомо про те, що арештована квартира є предметом іпотеки, тільки 13.03.2012 р., у зв'язку з чим державним виконавцем не була порушена встановлена Законом України "Про виконавче провадження" процедура накладення арешту, та не було порушено першочергове право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. На підставі черговості ( виникнення ) реєстрації обтяжень встановлюється їх приорітет, внаслідок чого обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Позивач є обтяжувачем з вищим пріоритетом і не був позбавлений цього статусу на підставі постанови Фрунзенського ВДВС ХМУЮ серія АА № 528594 від 19.02.2010 р. На підставі вищенаведеного, відповідач вважає, що доводи позивача про порушення його прав та інтересів в якості заставодержателя, на даному етапі примусового виконання, не є обґрунтованими.

Представник відповідача в судове засідання не прибув та надав заяву з проханням розглянути дану справу за його відсутністю.

3-я особа в судове засідання не прибула, хоча відповідно до ст. 35 КАС України була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача та 3-ї особи за наявними в ній документами.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого банк надавав позичальнику кредит - грошові кошти у доларах в розмірі 30 тис. дол. США (вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500 грн. за курсом НБУ на день складання договору) на поточні потреби. Строк дії вказаного договору до 22.12.2026 року. (відповідно до додаткової угоди до вказаного договору).

22 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, згідно умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. За домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки на дату укладання договору склала 292000 грн.. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 22.12.2006 р.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 4531 та накладено заборону відчуження вищезазначеної нерухомості, що зареєстрована в реєстрі за № 4532.

Відповідно до ст.1,3 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає зокрема на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до витягу з Державного реєстру іпотек вбачається, що 22.12.2006 р. за № 4275836 було проведено державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна - трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто вимога іпотекодержателя набувала пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

В ході розгляду справи сторонами не подано до суду доказів, які б засвідчували факт припинення дії Договору іпотеки. Судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі таких доказів не виявлено.

Суд зазначає, що 18.12.2009 р. відбулася зміна свідоцтва про державну реєстрацію, в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

02 березня 2012 р. позивачем був отриманий лист Фрунзенського ВДВС ХМУЮ № 32-з/В-1 3447/18-29 від 09.02.2012 р., яким позивача було повідомлено про те, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ "Факторіал-Банк" суми боргу 2420,02 грн., на користь АКБ "Правекс-Банк" суми боргу у розмірі 5449,04 грн. на користь ПАТ КБ "Приват Банк" суми боргу у розмірі 42703,70 грн. Відповідачем 19.02.2010 р., для задоволення вимог стягувачів, було накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 на праві власності та оголошена заборона його відчуження.

У судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ 16.05.2007 р., 28.03.2008 р., 07.04.2008 р., 28.07.2010 р., 12.03.2011 р., 11.04.2011 р. були відкриті виконавчі провадження про примусове виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу. Усі виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження. Загальна сума боргу ОСОБА_2 на користь банківських установ склала 101325,42 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 19.02.2010 р. на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 накладено арешт.

На теперішній час кредитні зобовязання клієнту банку позивача ОСОБА_2 у повному обсязі не виконано, кредит надано з терміном остаточного погашення 22 грудня 2026 р. За ОСОБА_2 станом на 02.03.2008 р. обліковується заборгованість за Кредитним договором у розмірі 22436,98 доларів США. Відповідач не подав до суду доказів, які б спростовували достовірність поданих позивачем з даного приводу доводів.

Суд зазначає, що сторони Договору іпотеки від 22 грудня 2006 є відповідно заставодавцем (ОСОБА_2 - іпотекодавець за договором іпотеки) та заставодержателем (Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" - іпотекодержатель за договором іпотеки), адже за правилами Закону України «Про заставу»іпотека є різновидом застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Частиною 2 ст.62-1 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

Судом зясовано, що позивач, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" не має статусу стягувача за зведеним виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, яке перебуває у провадженні відповідача, Фрунзенського ВДВС ХМУЮ. А відтак, спірна постанова про накладення арешту виносилась не для задоволення вимог позивача.

Спірна постанова про накладення арешту була винесена 19.02.2010 р.

За правилами ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

У судовому засіданні встановлено, що право застави позивача виникло раніше рішень суду про стягнення з ОСОБА_2 коштів.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач, Фрунзенський ВДВС ХМУЮ не мав визначених ст.52 і ст.62-1 Закону України «Про виконавче провадження»підстав для накладення арешту на обєкт нерухомості, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2

З приводу правової природи накладеного спірною постановою арешту суд відмічає таке.

Згідно з ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на майно боржника;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Підпунктом 5.1.1 п.5.1 розділу 5 Інструкції про проведення виконавчих дій (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5 із змінами та доповненнями, зареєстровано Міністерством юстиції України 15.12.1999р. за №865/4158; далі за текстом Інструкція) звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до п.п.5.6.1 п.5.6 розділу 5 Інструкції арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. При цьому, за приписами п.п.5.6.2 п.5.6 розділу 5 Інструкції арешт застосовується:

- для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

- для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

- при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що спірною постановою було накладено арешт при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, то слід дійти висновку, що у спірних правовідносинах арешт був застосований відповідачем як спосіб забезпечення збереження майна боржника для його подальшої реалізації в межах виконавчого провадження.

З системного аналізу приписів Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що підставою для скасування рішення субєкта владних повноважень є невідповідність такого рішення вимогам ч.3 ст.2 названого кодексу.

Водночас з цим суд бере до уваги, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України означена невідповідність може бути підставою для скасування рішення субєкта владних повноважень лише в тому разі, коли таке рішення порушує права, свободи та інтереси саме того субєкта права, який звернувся за їх захистом до адміністративного суду.

Суд відзначає, що у спірних правовідносинах відповідач визначив обєкт нерухомості 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2, як можливе джерело погашення заборгованості ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням, що суперечить інтересу позивача, який є іпотекодержателем даного обєкту нерухомості.

За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню в частині скасування постанови Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) та обтяжений заставою на користь АТ «УкрСиббанк»

Вирішуючи спір в частині вимог про звільнення з під арешту та заборони відчуження, накладених Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) та обтяжений заставою на користь АТ «УкрСиббанк», суд виходить з того, що положеннями приписів ст.8 Конституції України запроваджено принцип верховенства права, а приписами ст.6 Конституції України встановлено принцип поділу державної влади, і в силу наведених конституційних приписів орган судової влади не може підміняти собою субєкта владних повноважень та вирішувати замість нього ті питання, які законом віднесені до виключної компетенції такого субєкта владних повноважень.

За правилами ч.3 ст.2 КАС України, якими визначено предмет судової перевірки по справі адміністративної юрисдикції, суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, за результатами якої може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити певні дії або навпаки утриматись від їх вчинення.

За таких обставин, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню з урахуванням того, що суд не може підміняти собою субєкта владних повноважень і здійснювати замість нього покладені на цього субєкта владні управлінські функції, а отже, шляхом зобов'язання відповідача вирішити питання про звільнення майна та про зняття заборони.

Окрім того, при вирішенні справи суд бере до уваги ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2010р., де указано, що з системного аналізу положень Закону № 606-ХІУ, п. 5.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованого Мінюстом України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, Закону України від 19 червня 2003 року № 979-ІУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку»вбачається, що звернення стягнення на майно боржника, яке є предметом Іпотеки, можливо тільки за наявності в провадженні відділу державної виконавчої служби виконавчого документа щодо задоволення вимог стягувача іпотекодержателя, тобто кредитодавця за іпотечним договором.

Доказів про втрату даною ухвалою законної сили окружним адміністративним судом не виявлено. Тому в силу приписів ч.1 ст.72 КАС України висновки апеляційного адміністративного суду, які викладені в названій ухвалі, є обовязковими для Харківського окружного адміністративного суду при вирішенні спору по суті, оскільки ухвала була постановлена по справі між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих же самих підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки судовим розглядом встановлений факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у спірних правовідносинах, які є публічно-правовоими, то поданий позов належить задовольнити в частині вимоги щодо скасування спірної постанови, в частині вимоги щодо зобовязання відповідача, Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вирішити питання про звільнення майна з-під арешту майна, в частині вимоги щодо зобов'язання відповідача, Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вирішити питання про зняття заборони.

Розподіл судових витрат по справі належить здійснити за правилами ч.3 ст.94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; 3-я особа - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати постанову Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) та обтяжений заставою на користь АТ «УкрСиббанк».

Зобов'язати Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вирішити питання про звільнення з-під арешту 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) з урахуванням даної постанови.

Зобов'язати Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вирішити питання про зняття заборони на відчуження майна, а саме 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_1) з урахуванням даної постанови.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61005, м. Харків, пр. Московьский, 60, , МФО 351005, р/р 1504 в УНБУ по Харківській області) судовий збір в розмірі 32,19 (тридцять дві гривні 19 коп.) .

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2012 року.

Суддя І.С.Чалий