Справа № 808/4758/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року 16год.30хв.Справа № 808/4758/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина"

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання неправомірними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2015 №

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Верховина" (далі позивач, ТОВ "Верховина") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя) про визнання неправомірними дій відповідача по проведенню камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем податку на додану вартість та складання акта перевірки від 04.06.2015 № 456/15-00/13616180; скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2015 № 0.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідач з 01.01.2015 позбавлений права проводити перевірки. Позивач не підпадає під категорії платників податків, щодо яких наявна можливість провести перевірку. А відтак, дії відповідача є неправомірні, а винесене податкове повідомлення-рішення слід скасувати як таке, що прийняте за результатами неправомірних дій відповідача.

Представник позивача просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач заперечень проти адміністративного позову не подав. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Зважаючи, що від обох сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд в порядку ч. 4 ст. 122 КАС України здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази судом встановлено таке.

Посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість, результати якої оформлено актом перевірки від 04.06.2015 № 456/15-00/13616180 (а.с.9). Вказаною перевіркою встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено податок на додану вартість.

На підставі висновків вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.06.2015 № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штраф в сумі 4644,92 грн. (а.с.8).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення перевірки, складання акта перевірки та податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку діям та рішенню відповідача суд зазначає таке.

У відповідності до ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 76.1 ст. 71 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Між тим, пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З матеріалів справи встановлено, що сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності позивача за 2014 рік становить менше 20 мільйонів, про що свідчить копія податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (а.с. 10-11).

Позивач заяв до ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя щодо проведення перевірки не подавав. Зворотне відповідачем не доведено.

До суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари позивач не відноситься.

До того ж, матеріали справи не містять доказів того, що Кабінет міністрів України надавав дозвіл ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя на проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість позивачем.

Також, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що оскаржувану перевірку проведено згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при проведенні перевірки відповідач діяв не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак, дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість ТОВ "Верховина" є протиправними.

Водночас, позовні вимоги по визнанню незаконними дій відповідача зі складання акта перевірки не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Складання акта є обставиною, що не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача з огляду на те, що акт перевірки є службовим документом, є носієм доказової інформації. Дії податкового органу зі складання акта перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії зі складання акта перевірки не тягнуть для особи будь-яких правових наслідків, не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації.

Рішенням податкового органу, з яким закон пов'язує виникнення у платника податків податкових зобов'язань, є податкове повідомлення-рішення. Акт перевірки, це лише службовий документ, компетентна обґрунтована думка (позиція) ревізора щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті конкретного управлінського рішення. Уповноважена службова особа при прийнятті управлінського рішення на підставі акта перевірки може як погодитися з думкою (позицією) ревізора, так і відхилити її.

Разом з тим, за приписами ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У постанові від 27.01.2015 по справі №21-425а14 (в Єдиному державному реєстрі судових рішень №43075087) Верховний Суд України виклав правову позицію, відповідно до якої невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відтак, враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки позивача, суд доходить висновку, що така перевірка не має правових наслідків, складений за наслідками цієї перевірки акт не може вважатися належним та допустимим доказом порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Оскільки в обґрунтування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення покладені висновки акта камеральної перевірки № 456/15-00/13616180 від 04.06.2015, то таке податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З наведених вище підстав позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України, присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, до позовної заяви додано документ про сплату судового збору в сумі 255,78 грн. (182,70 грн. за позовні вимоги майнового характеру, 73,08 грн. за позовні вимоги немайнового характеру). Зважаючи, що позивачу відмовлено в задоволенні половини вимог немайнового характеру, судовий збір в даному випадку присуджується на користь позивача в сумі 36,54 грн. Судовий збір за позовні вимоги майнового характеру на користь позивача присуджується повністю. А відтак, загальна сума судового збору, яку слід присудити на користь позивача складає 219,24 грн.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо проведення камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2015 №.

В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Верховина" () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області судовий збір в сумі 219,24 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька