Справа № 816/2987/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2987/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжного Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2015 року Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі - позивач; Миргородська ОДПІ/ звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 /надалі - відповідач; ФОП ОСОБА_2І./ про стягнення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 4428,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 4428,50 грн, що виник внаслідок несплати відповідачем єдиного податку з фізичних осіб за період з 20.03.2014 по 20.10.2014 та по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 31.01.2015.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове не з'явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.05.1997 /ідентифікаційний номер / та перебуває на обліку в Миргородській ОДПІ /а.с. 8/.

Згідно заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування спрощеної системи оподаткування від 23.01.2012 відповідач з 01.01.2012 перейшов на спрощену систему оподаткування та обрав 2 групу платника єдиного внеску та ставку єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування - 20% до розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пунктів 291.2 та 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що єдиний податок належить до місцевих податків.

За приписами пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку. Згідно з підпунктом 2 цього пункту до другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до пунктів 293.1, 293.2 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миргородської міської ради Полтавської області 16 сесії міської ради VI скликання від 16.01.2012 "Про затвердження Положення про єдиний податок" встановлено ставки єдиного податку для фізичних осіб-підприємців по кожному із зазначених в переліку виду діяльності - в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір єдиного податку з фізичних осіб у 2014 році становив - 243 грн. 60 коп.

Згідно з пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Однак, відповідачем обовязок зі сплати єдиного податку за період з 20.03.2014 по 20.10.2014 у строки, визначені Податковим кодексом України, не виконано.

Крім того, 31.01.2015 Миргородською ОДПІ на підставі акта перевірки № 48/1620-1701/НОМЕР_2 від 13.01.2015 /а.с. 12/ винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1, яким відповідача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% грошового зобов'язання, погашеного з затримкою за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" у розмірі 2479,70 грн /а.с. 11/.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслане відповідачу 02.02.2015, та вручене 12.02.2015 /а.с. 11, зворот, а.с. 59/.

Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2015 року до суду не надано.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У своїх письмових поясненнях відповідач зазначає, що ним сплачено борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 1948,80 грн. згідно квитанції від 07.09.2015 року № 12362842-3.

Як вбачається з матеріалів справи, сума недоїмки відповідача станом на 28.02.2014 становила 1760,65 грн.

Згідно п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом зараховано у рахунок погашення податкового боргу відповідача з єдиного податку з фізичних осіб, що є предметом даного позову сплату в сумі 188,15 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відтак, за відповідачем рахується податковий борг в розмірі 4240,35 грн, а не 4428,50 грн (4428,50 грн - 188,15 грн), що виник внаслідок несплати ним грошових зобовязань по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20.03.2014 по 20.10.2014 та по податковому повідомленню-рішенню від 31.01.2015 № НОМЕР_1, що підтверджується витягом з інтегрованої картки відповідача /а.с. 55-56/, та не заперечувалось представником позивача під час судового розгляду справи.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За змістом пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

01.10.2013 Миргородською ОДПІ надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми "Ф" № 15-25 від 25.09.2013, конверт із якою повернуто відправнику поштовою установою з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 15/.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податкова вимога форми "Ф" № 15-25 від 25.09.2013 вважається врученою відповідачу.

Доказів оскарження відповідачем даної податкової вимоги до суду не надано.

Згідно з пунктом 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Враховуючи наявність у відповідача обов'язку зі сплати грошових зобовязань, а у позивача прав на контроль за сплатою грошових зобовязань і штрафних (фінансових) санкцій та на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову - про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 4240,35 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті єдиного податку з фізичних осіб в сумі 188,15 грн необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 4 240,35 грн. (чотири тисячі двісті сорок гривень тридцять п'ять копійок) на бюджетний рахунок: № 0012, код бюджетної класифікації: 18050400, одержувач: УК Миргородський район/м. Миргород/15080400, код 37845125, МФО 831019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький