Справа № 755/17867/15-а
Суддя: Ластовка Н. Д.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Ластівки Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві та скасування постанови від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, суд -

встановив:

17 вересня 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, відповідно до поданої заяви, просить суд, визнати незаконними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення виконавчого збору. Відповідно до заявлених вимог, просило суд скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73,70 грн.

Свою вимогу мотивує тим, що 07 вересня 2015 р. на адресу Управління пенсійного фонду у Дніпровському районі міста Києва надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 46160441, виданий 22.07.2015 р. в розмірі 73,70 грн. 02.02.2015 р. на адресу Управління надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 46160441 стосовно виконавчого листа № 755/10410/14-а про зобов'язання Управління вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2014 року по справі № 755/10410/14-а у адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок - відмовити. В подальшому, ОСОБА_1 оскаржив постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2014 року по справі № 755/10410/14-а. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а зобов'язано Управління вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р. У зв'язку з тим, що резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а була незрозумілою, Управління скористалося своїм правом, передбаченим ст. 170 КАС України, і подало заяву про роз'яснення судового рішення. 27.02.2015 р. Управління повідомило старшого державного виконавця про звернення Управління із заявою про роз'яснення до Київського апеляційного адміністративного суду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а. 17.04.2015 р. Управління повідомило головного державного виконавця, що 08.04.2015 р. на адресу Управління надійшла копія ухвали з Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 р., де Управлінню було відмовлено у задоволені заяви про роз'яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду. На виконання рішень судів, розпорядженням Управління було здійснено нарахування ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р. та направлено на затвердження до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 21.04.2015 р. Управління направило лист головному державному виконавцю про те, що розпорядженням Управління добровільно здійснено перерахуванняОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р. 03.08.2015 р. на адресу Управління надійшла постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2015 р. для виконання та до відома, винесену на підставі виконавчого листа № 755/10410/14-а. Однак, постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 48514245 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій відкрита 27.08.2015 р., тобто через 1 місяць і п'ять днів. Отже, Управління вважає постанову від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій неправомірною, оскільки при її винесенні було допущено порушення норм чинного законодавства, у зв"язку з чим позивач просить суд вказану постанову скасувати.

Уповноважений представник позивача - Управління пенсійного фонду Дніпровського району міста Києва, в судове засідання не з'явився, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути на підставі наявних в справі доказів, позовні вимоги, які викладені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі. (а.с. 21)

Уповноважений представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві до суду не з'явився, проте до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність їх уповноваженого представника, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався

За таких обставин, суд вважає можливим справу розглянути на підставі наявних в справі доказів в порядку письмового провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 цієї статті.

Крім того, згідно вимог ч.ч. 1, 6 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Також слід зазначити, що згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами п. 5 ч. 1 ст. 18, ч. 6 ст. 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України).

Отже, зважаючи на вищезазначене, суддя прийшов до висновку, що вимоги про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про накладення штрафу підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку, визначеному КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно положення ч. 12 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Відповідно до статті 14 Кодексу Адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Як з'ясовано судом, 07 вересня 2015 р. на адресу Управління пенсійного фонду у Дніпровському районі міста Києва надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 46160441, виданий 22.07.2015 р. в розмірі 73,70 грн.

02.02.2015 р. на адресу Управління надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 46160441 стосовно виконавчого листа № 755/10410/14-а про зобов'язання Управління вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2014 року по справі № 755/10410/14-а у адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок - відмовити.

В подальшому, ОСОБА_1 оскаржив постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2014 року по справі № 755/10410/14-а.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а зобов'язано Управління вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р.

Після цього, Управління скористалося своїм правом, передбаченим ст. 170 КАС України, і подало заяву про роз'яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а.

27.02.2015 р. Управління повідомило старшого державного виконавця про звернення Управління із заявою про роз'яснення до Київського апеляційного адміністративного суду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 р. по справі № 755/10410/14-а.

17.04.2015 р. Управління повідомило головного державного виконавця, що 08.04.2015 р. на адресу Управління надійшла копія ухвали з Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 р., де Управлінню було відмовлено у задоволені заяви про роз'яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду.

На виконання рішень судів, розпорядженням Управління було здійснено нарахування ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р. та направлено на затвердження до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

21.04.2015 р. Управління направило лист головному державному виконавцю про те, що розпорядженням Управління добровільно здійснено перерахуванняОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19.03.2014 р.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" учасники виконавчого провадження, які мають право звернутися до адміністративного суду з позовом, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ч. 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 89 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, а саме у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 ст. 75 Закону передбачено, у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження № 48514245 про стягнення з Управління витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73,70 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 48514245 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій відкрита 27.08.2015 р., тобто через 1 місяць і п'ять днів, що свідчить про порушення старшим державним виконавцем норми ст. 41 встановленої Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Докази, надані позивачем, які встановлюють факт належного виконання судового рішення та доводи позивача про наявність достатніх правових підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанові державного виконавця про накладення штрафу, відповідачем не спростовані.

Відповідно до положень частини першої статі 3 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві та скасування постанови від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 2,5, 11, 21, 25,49, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 1, 2, 3, 4, 10. 11, 14, 122, 158-163, 167, 181, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

постановив:

Позов Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві та скасування постанови від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанови від 27.08.2015 р. № 48514245.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанови від 27.08.2015 р. № 48514245 про стягнення з Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 70 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я