Справа № 826/10393/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2015 року 08:25 № 826/10393/15

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доТимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції (в особі голови Мойсика Володимира Романовича)
третя особасуддя апеляційного суду Харківської області Пшенічна Людмила Василівна
про визнання незаконною та протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції (в особі голови Мойсика Володимира Романовича), в якому просить:

- визнати незаконною та протиправною бездіяльність Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції щодо відмови у розгляді скарги від 14.11.2014 на грубе порушення суддею апеляційного суду Харківської області Пшенічною Людмилою Василівною вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи №2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2015;

- зобов'язати Тимчасову спеціальну комісію з перевірки суддів судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції розглянути скаргу від 14.11.2014 та провести перевірки відповідно до вимог розділів 4-6 Регламенту Комісії стосовно діяльності судді апеляційного суду Харківської області Пшенічної Людмили Василівни, а саме щодо порушення нею вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи №2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2015;

- провести колегіальний розгляд скарги на засіданні Комісії, за результатом чого скласти висновок про порушення суддею апеляційного суду Харківської області Пшенічною Людмилою Василівною присяги, який разом з матеріалами перевірки направити до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття рішення про підготовку подання про звільнення судді Пшенічної Людмили Василівни за грубе порушення присяги судді та суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. З заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа проти позову заперечила, про що подала відповідні пояснення. Справу просила розглянути за її відсутності.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

14 листопада 2014 позивач звернулась до Голови Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції Мойсика В.Р. зі скаргою на грубе порушення суддею Апеляційного суду Харківської області Пшенічною Людмилою Василівною вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи № 2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2014.

В скарзі позивач просила вирішити питання про звільнення судді апеляційного суду Харківської області Пшенічної Людмили Василівни з посади за порушення присяги та за порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у вказаних в скарзі рішеннях Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи № 2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2014.

Листом від 26.03.2015 № С-3108-2179/0/9-15 відповідач повернув заяву позивача від 14.11.2014 з доданими до неї матеріалами.

Повернення заяви з боку відповідача вмотивовано тим, що постановлення судових рішень у цивільних справах, крім випадків констатації порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні Європейського суду з прав людини відносно заявника, не підпадає під зміст перевірки суддів загальної юрисдикції.

Відповідач зазначив про те, що зі змісту заяви від 14.11.2014 не вбачається існування рішення Європейського суду з прав людини, яке б констатувало допущення суддею апеляційного суду Харківської області Пшеничної JI.B. відповідних порушень зазначеної Конвенції.

Не погоджуючись з правомірністю повернення скарги, позивач посилається на порушення відповідачем: п. 4.2.4 Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції; ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні»; ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» визначає правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - перевірка суддів) як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості.

Метою перевірки суддів є: 1) утвердження верховенства права в суспільстві та законності у діяльності судів; 2) відновлення довіри до судової влади в Україні; 3) з'ясування фактів, що свідчать про порушення суддями присяги, наявність підстав для притягнення суддів до дисциплінарної або кримінальної відповідальності; 4) утвердження в діяльності суддів принципів незалежності та неупередженості.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» визначено, що заяви про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів) згідно із статтею 3 цього Закону подаються юридичними або фізичними особами у письмовій формі до Тимчасової спеціальної комісії протягом шести місяців з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення про її утворення та повинні містити такі відомості:

1) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я, по батькові для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), номери засобів зв'язку, адреси електронної пошти (за наявності);

2) прізвище, ім'я, по батькові судді (суддів), щодо якого (яких) має бути проведена перевірка, його посада;

3) повна назва суду, в якому працює відповідний суддя (судді);

4) обґрунтування необхідності проведення перевірки щодо відповідного судді (суддів) із зазначенням судових рішень, що становлять зміст перевірки суддів відповідно до цього Закону;

5) перелік матеріалів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» перевірка проводиться також щодо суддів, які одноособово або у колегії суддів розглядали справу або ухвалили рішення з допущенням порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» Тимчасова спеціальна комісія може повернути заяву заявнику без розгляду лише у разі, якщо до такої заяви не додано копій судових рішень або якщо заява не відповідає вимогам, встановленим цим Законом. Заявник не позбавляється права повторно звернутися із такою заявою після виправлення зазначених недоліків.

Аналогічне за своїм змістом положення правової норми щодо повернення скарги заявнику без розгляду, міститься в п. 4.2.4 Регламенту Тимчасової слідчої комісії з перевірки судів загальної юрисдикції, затвердженого Рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 03 липня 2014 року № 1, згідно якого п. 4.2.4 якого комісія може повернути заяву заявникові за підписом голови або заступника голови, або секретаря Комісії без розгляду лише за умови, якщо до неї не додано копій судових рішень або якщо вона не відповідає вимогам, встановленим Законом. Заявник не позбавляється права повторно звернутись із такою заявою після виправлення зазначених недоліків.

Правовий аналіз вказаних вище положень Закону України «Про відновлення довіри до судової системи», Регламенту Тимчасової слідчої комісії з перевірки судів загальної юрисдикції, дає змогу дійти висновку, що вичерпними підставами для повернення скарги заявнику є: 1) не додання до скарги копій судових рішень або 2) скарга не відповідає вимогам, встановленим Законом.

Застосування законодавцем сполучника «або» свідчить про те, що існування однієї з двох обставин, визначних в п. 4.2.4 Регламенту від 03.07.2014 № 1, є достатньою підставою для повернення скарги заявника без розгляду.

Суд встановив, що до скарги позивач додала копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 на 8 арк. та копію рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 на 2 арк., тим самим належним чином виконавши обов'язок подання до скарги копій судових рішень. Скарга також відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи».

В той же час, зі змісту скарги Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що позивач, в обґрунтування наявності порушеного права у формі протиправних дій судді суду апеляційної інстанції, посилається на численну кількість рішень Європейського суду прав людини, до яких, однак, ОСОБА_1 відношення не має, адже остання не була учасником даних спорів.

Як вже зазначалось, згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» перевірка проводиться також щодо суддів, які одноособово або у колегії суддів розглядали справу або ухвалили рішення з допущенням порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач не надавала відповідачу жодного рішення Європейського суду з прав людини, в якому б було констатовано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді, в тому числі, Апеляційним судом Харківської області, цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним.

За таких обставин, скарга позивача не відповідала вимогам, встановленим ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи», внаслідок чого цілком обґрунтовано і була повернута без розгляду відповідачем позивачу.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» судом відхиляються з огляду на те, що спеціальним законом в рамках спірних правовідносин є саме Закон України «Про відновлення довіри до судової системи», в якому законодавцем не визначено конкретних строків на повернення скарги без розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене та приходячи до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приймає до уваги те, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 04.12.2014 касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена. Рішення апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 залишено без змін.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський