Справа № 813/4402/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року № 813/4402/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря судового засідання Капустинської Н.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов»язання до вчинення дій-,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати протиправною бездіяльность Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області щодо вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року за № 4848707 Першою Дрогобицькою нотаріальною конторою і була накладена на прізвище ОСОБА_2;

- зобовязати Реєстраційну службу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року за № 4848707 Першою Дрогобицькою нотаріальною конторою на прізвище ОСОБА_2, обєкт обтяження: будинок, адреса: Львівська область, місто Дрогобич провулок Курінний будинок 4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та зазначив, що відповідачем порушується його право на розпорядження майном житловим будинком, який знаходиться за адресою: Львівська область, місто Дрогобич провулок Курінний 4.

Відповідач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На адресу суду відповідачем електронною поштою (вхідний № 1571 ел від 09.09.2015 року) та через канцелярію суду за вхідним № 29884 від 11.09.2015 року надіслано письмові заперечення на адміністративний позов. Просив суд відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності щодо вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року Першою Державною нотаріальною конторою за № 4848707. В частині вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року Першою Дрогобицькою нотаріальною конторою за вхідним № 4848707 відповідач покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Позивач ОСОБА_1, відповідно до Свідоцтва на право власності на нерухоме майно (індексний номер: 27902950) виданого Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області є власником на праві приватної власності обєкту нерухомого майна житлового будинку загальною площею 185, 1 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська область, Місто Дрогобич провулок Курінний будинок 4.

Згідно наявної в матеріалах справи копії Договору купівлі продажу від 23.07.1990 року ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 та в інтересах ОСОБА_5, по довіреності, з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої строни продала, а позивач купив незакінчений будівництвом жилий будинок з господарськими спорудами в місті Дрогобич Львівської області по провулку Пролетарському 4. Станом на час розгляду справи у суді провулок Пролетарський у місті Дрогобичі відповідним рішенням органів місцевого самоврядування перейменовано у провулок Курінний.

Судом встановлено, що державним реєстратором ОСОБА_6 надано позивачу інформацію з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про обтяження заборони на нерухоме майно будинок, адреса: Львівська область, місто Дрогобич провулок Курінний будинок 4; реєстраційний номер обтяження 4848707. Також з відомостей з Єдиного реєстру заборон на відчуження обєктів нерухомого майна власником вищевказаного будинку числиться ОСОБА_2.

Згідно вказаної інформації, в реєстрі зареєстровано заборону на нерухоме майно на підставі ухвали Дрогобицького міського нарсуду від 22.12.1983р.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст.18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України, справу адміністративної юрисдикції визначено, як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Частиною 2 статті 50 КАС України встановлено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-ІV (надалі - Закон N 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться згідно частини 5 статті 3 Закону N1952-ІV органом державної реєстрації прав.

Згідно частини 1 статті 6 Закону N 1952-ІV, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого указом Президента України від 6 квітня 2011 року №401/2011 (надалі - Положення) Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади.

Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у низці сфер, в тому числі у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 7 Положення, Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльності Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області щодо вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року за № 4848707 Першою Дрогобицькою нотаріальною конторою і була накладена на прізвище ОСОБА_2 та зобовязати Реєстраційну службу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований 23.04.2007 року за № 4848707 Першою Дрогобицькою нотаріальною конторою на прізвище ОСОБА_2, обєкт обтяження: будинок, адреса: Львівська область, місто Дрогобич провулок Курінний будинок 4, однак не вказує на жодну норму закону, яка б надавала відповідачеві право вилучати запис про заборону відчуження майном, яка накладена судом. Більше того, позивачем не надано і у матеріалах справи взагалі відсутні докази звернення позивача із відповідною заявою до відповідача, і докази того, що відповідач таку заяву не розглянув, тобто допустив протиправну бездіяльність.

Поданий позивачем позов спрямований на те, щоб один суд, в даному випадку адміністративний, змусив відповідача зняти заборону накладену іншим судом, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

З матеріалів справи судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача у сфері публічних відносин допущення бездіяльності, прийняття протиправного рішення тощо, а відтак позовні вимоги до відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Окремо суд звертає увагу на невірно обраний спосіб захисту порушених, на думку позивача, його прав, оскільки позивач як власник майна може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про звільнення майна з-під арешту і у випадку задоволення позову таке рішення суду буде підставою для реєстратора внести відповідні зміни до реєстру.

Судом після пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень не знайдено судових рішень щодо визнання права власності на будинок за адресою: Львівська область, м. Дрогобич провулок Курінний 4, а позивач не надав суду доказів звернення до Дрогобицького міськрайонного суду Львівскої області щодо зняття арешту з приміщення, визнання права власності на приміщення за ОСОБА_1, визнання чинним договору купівлі продажу від 23.07.1990 року.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем не порушувалися.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.