Справа № 815/4300/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4300/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати протиправно бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 у перелік вкладників ПАТ АБ «Порто-Франко», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2 внести дані ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, в розмірі 13900 доларів США частки вкладу поточного рахунку № 2840/62001 за договором дарування від 12.09.2014 року за реєстровим № 2569 (в гривневому еквіваленті), посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_3 та фактично знаходяться на рахунку відкритому у ПАТ АБ «Порто-Франко»;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2 включити позивача в Реєстр вкладників ПАТ АБ Порто-Франко, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ АБ «Порто-Франко» за рахунок Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, в розмірі 13900 доларів США частки вкладу поточного рахунку № 2840/62001 за договором дарування від 12.09.2014 року за реєстровим № 2569 (в гривневому еквіваленті), посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

12.09.2014 року ОСОБА_4, відповідно до договору дарування № 2569, подарував ОСОБА_1 частину вкладу зі свого рахунку № 2840/62001 в ПАТ АБ «Порто-Франко». Сума подарованих коштів становила 180006,13 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладення договору складає 13900,00 доларів США. Даний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 12.09.2014 року.

Згідно з п.4 зазначеного договору дарування він є підставою для звернення сторонами договору до ПАТ АБ «Порто-Франко» з метою оформлення переходу права власності на частку вкладу на імя позивача.

23.09.2014 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою з вимогою визначити дату, коли можливо здійснити оформлення договору банківського вкладу на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12.09.2014 року № 2569 або отримати вказану у договорі грошову суму.

Заява зареєстрована у канцелярії Банку за вх. № 1351 від 23.09.2014 року.

26.09.2014 року представник позивача знову звернувся до Банку з заявою вх. № 1421 від 26.09.2014 року про доручення до заяви № 1351 від 23.09.2014 року нотаріально посвідченої копії договору дарування від 12.09.2014 року № 2569.

Однак, 26.09.2014 року згідно Постанови Правління НБУ від 26.09.2015 року № 610 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.09.2014 року № 103 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ АБ «Порто-Франко». З 29.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ АБ «Порто-Франко».

20.10.2014 року представник позивача звернувся до Банку з адвокатським запитом № 04-10 від 16.10.2014 року щодо надання інформації про причини невиконання заяви № 1351 від 23.09.2014 року, стану її розгляду та можливості та дати отримання ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 13900,00 доларів США, які позивач отримала за договором дарування.

Правління Національного Банку України 30.01.2015 року прийняло постанову № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно з даною постановою тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 1 рік з 30.01.2015 року по 29.01.2016 року включно.

Однак, ОСОБА_1 до реєстру вкладників на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів не включено та не надано ніяких відповідей з приводу повернення їй вкладу.

Так позивач не погоджується з бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 у перелік вкладників ПАТ АБ «Порто-Франко», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.4-14).

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях проти позову.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України та і урахуванням думки сторін, суд прийняв рішення розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.02.2012 року ОСОБА_4 уклав договір банківського рахунку з ПАТ АБ «Порто-Франко» № 62001. Згідно з умовами зазначеного договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № 2840/62001 в доларах США та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до умов даного договору. (а.с.19).

12.09.2014 року ОСОБА_4 відповідно до договору дарування передав у власність грошові кошти у сумі 180006,13 грн., що еквівалентно 13900,00 доларів США (згідно з курсом НБУ на дату укладання договору) ОСОБА_1 з рахунку в № 2840/62001 до ПАТ АБ «Порто-Франко» .(а.с.23).

Згідно з п.4 даного договору цей договір є підставою для звернення сторонами договору до ПАТ АБ «Порто-Франко» з метою оформлення переходу права власності на частку вкладу на імя позивача

Однак, рішенням Управління Національного Банку України в Одеській області № 30 від 11.08.2014 року до АБ «Порто-Франко», згідно з ст. 74 Закону України «Про банки та банківську діяльність», застосовані заходи впливу, якими заборонено залучати грошові кошти на банківські рахунки. Дана обставина унеможливила відкриття депозитного рахунку на імя ОСОБА_1

26.09.2014 року прийнято Постанову Правління НБУ від 26.09.2015 року № 610 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних». Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі вказаної вище постанови прийняла рішення від 26.09.2014 року № 103 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ АБ «Порто-Франко». З 29.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ АБ «Порто-Франко».

30.01.2015 року Правління Національного Банку України прийняло постанову № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко». Також, 30.01.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно з даною постановою тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 1 рік з 30.01.2015 року по 29.01.2016 року включно.

З моменту прийняття зазначених вище рішень, в період тимчасово часової адміністрації та ліквідації банку діє спеціальний правовий режим, відповідно якого норми законодавства застосовуються з урахуванням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки, він є спеціальним, а тому пріоритетним щодо інших законів.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Тобто, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону.

Згідно з ч.1,5 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним Банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 цього Закону.

Таким чином, законодавством України було визначено порядок отримання вкладів з Банку фізичними особами - вкладниками.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже для того, щоб набути статусу вкладника позивач повинна була укласти договір банківського вкладу. Однак, даний договір не був укладений.

Таким чином, позивач не є вкладником банку в розумінні даного закону, а тому у відповідачів не виникло обовязку щодо включення її до реєстру вкладників.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко