Справа № 2а/1770/4682/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/18086/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2013 року

у справі № 2а/1770/4682/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех-Пром»

до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2013 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех-Пром» (далі - ТОВ «Будтех-Пром»; позивач) до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (далі - Здолбунівська ОДПІ Рівненської області ДПС; відповідач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 16 серпня 2012 року, № від 15 серпня 2012 року та № від 28 листопада 2012 року. Присуджено на користь позивача з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 146,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі Здолбунівська ОДПІ Рівненської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2013 року та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Крім того, Здолбунівською ОДПІ Рівненської області ДПС заявлено клопотання про заміну відповідача у справі - Здолбунівської ОДПІ Рівненської області ДПС на Здолбунівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області у зв'язку з реорганізацією, яке згідно із статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальні невиїзні перевірки ТОВ «Будтех-Пром» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати податку на додану вартість при проведенні взаємовідносин з Приватним підприємством «Галичторг» за період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року та Приватним підприємством «Будівельні матеріали плюс ЛВ» за період з 01 серпня 2011 року по 30 листопада 2011 року, за результатами яких складено акти № 504/22-37433589 від 16 липня 2012 року та № 505/22-37433589 від 16 липня 2012 року.

На підставі зазначених актів перевірок контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16 серпня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 67 661,00 грн. (45 107,00 грн. - основний платіж, 22 554,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 15 серпня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 032 969,00 грн. (826 375,00 грн. - основний платіж, 206 594,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Крім того, Здолбунівською ОДПІ Рівненської області ДПС здійснено позапланову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18 листопада 2010 року по 30 вересня 2012 року, за наслідками якої складено акт № 1112/22-37433589 від 27 листопада 2012 року.

На підставі названого акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 листопада 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 508 289,00 грн. (1 458 759,00 грн. - основний платіж, 49 530,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевірками встановлено порушення ТОВ «Будтех-Пром» підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні будівельно-монтажних робіт у ПП «Будівельні матеріали плюс ЛВ» та товарно-матеріальних цінностей у ПП «Галичторг» за нікчемними правочинами.

Такий висновок податковим органом зроблено з огляду на акти перевірок постачальників позивача, в яких викладено думки про те, що укладені ними з контрагентами правочини порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. Крім того, відповідач наголошував на порушенні кримінальної справи № 2162 за фактом фіктивного підприємництва шляхом створення ПП «Будівельні матеріали плюс ЛВ», за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України.

Задовольняючи позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В той же час, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків від інших осіб, зокрема, від дотримання контрагентами податкової дисципліни. А відтак, платник не може відповідати за порушення допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні таких осіб.

Як встановлено судами, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем будівельно-монтажних робіт у ПП «Будівельні матеріали плюс ЛВ», підтверджується належним чином складеними актами приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3, підсумковими відомостями ресурсів, платіжними дорученнями, податковими накладними, доказами подальшої передачі придбаних у контрагента робіт третім особам у рамках виконання договірних зобов'язань.

Надаючи оцінку правомірності формування товариством даних податкового обліку за господарськими операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей (щебеню, арматури, мастики бітумної, кузовів-самоскидів, цегли керамічної та карнизу) в ПП «Галичторг», судові інстанції цілком об'єктивно врахували подані позивачем видаткові та податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, докази на підтвердження зберігання придбаних товарно-матеріальних цінностей та їх використання ТОВ «Будтех-Пром» у власній господарській діяльності.

Враховуючи викладене, а також з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника податків, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваних актів індивідуальної дії слід визнати правильним.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити в даній справі відповідача - Здолбунівську об'єднану державну податкову інспекцію Рівненської області Державної податкової служби її правонаступником - Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Касаційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.