Справа № 357/16725/13-а (2а/357/543/13)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/14791/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України м. Білій Церкві Київської області до ОСОБА_4 про стягнення незаконно виплаченої суми пенсії у зв'язку з наданням недостовірних даних за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України м.Білій Церкві Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України м. Білій Церкві Київської області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_4 незаконно виплаченої суми пенсії у зв'язку з наданням недостовірних даних.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з тим, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року залишено без змін ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року.

Позивач, Управління Пенсійного фонду України м.Білій Церкві Київської області не погодилось з рішеннями судів попередніх інстанцій, і звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом даного позову є відшкодування ОСОБА_4 суми отриманої нею пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», внаслідок подання страхувальником недостовірних даних.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті адміністративного провадження, суд першої інстанції, з яким погодився Київський апеляційний адміністративний суд дійшли висновку, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з посиланням на приписи ч.2 ст. 21 КАС України, оскільки у даному випадку предметом даного позову є лише вимога про відшкодування шкоди, без пов'язаною з нею вимог щодо рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Проте, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, суд касаційної інстанції не погоджується з таким висновком, на підставі наступного.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Однак, в силу пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, не підлягає поверненню, зокрема пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, за змістом наведених норм права переплачена сума пенсії може бути стягнута в судовому порядку саме з пенсіонера у випадку зловживань з його боку, якщо він відмовляється повернути її добровільно, оскільки орган Пенсійного фонду не може прийняти рішення про стягнення таких коштів з підприємства, з яким не перебувало в безпосередніх правовідносинах з приводу нарахування і виплати пенсії його колишньому працівнику.

Згідно з частиною третьою статті 6, пунктом 5 частини другої статті 17 і пунктом 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Виходячи з цього, орган Пенсійного фонду може звернутися в суд з позовом про стягнення надміру виплаченої суми пенсії і спір матиме: публічно-правовий характер, що вирішується адміністративним судом, якщо позов пред'явлено до пенсіонера; цивільно-правовий характер, якщо позов на підставі частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пред'явлено до підприємства, що видало недостовірні документи, який має розглядатися в порядку іншого судочинства (цивільного або господарського в залежності від правового статусу відповідача - фізичної чи юридичної особи).

Таким чином, з урахуванням характеру спору і суб'єктного складу сторін у справі, вказаний спір має ознаки публічно-правового спору і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, відповідно до визначеної пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 18 КАС України предметної підсудності адміністративних справ вказаний спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному, що, в свою чергу, виключає можливість вирішення його Окружним адміністративним судом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що за предметною підсудністю справа підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному суду.

У зв'язку з тим, що судом апеляційної інстанції порушені норми процесуального права, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України м.Білій Церкві Київської області - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року - скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець