Справа № 2-а-264/11
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі : судді Панькова Д.А., при секретарі Панчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області та Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити пенсію, додаткову пенсію та щорічну допомогу на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області та Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити пенсію, додаткову пенсію та щорічну допомогу на оздоровлення.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії видане 16.04.1993 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області (Далі УПФ). На його думку при нарахуванні йому пенсії за віком УПФ нарахувало її невірно, так як мало керуватись Постановою КМ України № 523 від 30.05.1997 року, згідно якої необхідно брати до уваги заробіток за любий місяць, проведений в зоні відчуження. Крім того відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 від 28.01.1991 року (Далі Закон № 796) позивач має право на призначення йому щомісячної додаткової пенсії у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак відповідач виплачує позивачу додаткову пенсію в значно меншому розмірі ніж передбачено законом.

У звязку із цим ОСОБА_1 звернувся до УПФ із заявою про проведення йому перерахунку основної та додаткової пенсії, однак отримав відповідь, в якій зазначено про відмову в такому перерахунку. Дану відмову позивач вважає протиправною з викладених вище підстав.

Крім того, відповідно до ст. 48 Закону №796 позивач як інвалід ІІ групи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, про те отримує дану допомогу у значно нижчому розмірі, у звязку із чим він звернувся до Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області (Далі УПСЗН) із заявою про проведення перерахунку розміру такої допомоги, однак відповідач відмовив йому у перерахунку такої допомоги, пославшись не те, що нарахування проводиться правильно, на підставі Постанови КМУ № 526 від 12.07.2005 року. Така відповідь на думку позивача також є протиправною, а тому він вимушений звернутись до суду.

Протягом розгляду справи в суді позивач неодноразово уточнював свої вимоги та остаточно просив визнати дії відповідачів щодо неперерахування йому пенсії, додаткової пенсії та щорічної грошової допомоги такими, що були помилково здійсненими відповідачами без урахування вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України та ст. 268 ЦК України. Просив зобовязати УПФ провести йому перерахунок пенсії з початку її нарахування 02.01.2003 року по 02.07.2011 року відповідно до його розрахунку і виплатити різницю 2903,43 грн. за кожен місяць.

Просив зобовязати УПФ провести перерахунок та виплатити додаткову державну пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 02.01.2003 року по 01.01.2011 року з урахуванням проведених виплат та в подальшому виплачувати щомісячно в сумі 229,19 грн.

Просив зобовязати відповідача УПСЗН провести перерахунок та виплатити згідно с. 48 Закону №796 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 28.02.1991 року по 01.01.2011 року та в подальшому виплачувати допомогу в такому розмірі.

Позивач просив стягнути на його користь кошти затрачені ним на правову допомогу в сумі 500 грн. та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. з відповідача УПФ та 1000 грн. з відповідача УПСЗН.

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

Представник УПФ зазначила, що пенсія позивачу призначена в 2003 році згідно закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788, тобто до вступу в дію Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058, який вступив в дію з 01.01.2004 року, а тому пенсія позивачу була розрахована за його заявою виходячи із заробітної плати позивача за вересень 1986 року.

Ст. 6 Закону №1058 передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач отримує додаткову пенсію згідно ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01.01.2004 року для обчислення пенсії враховується заробітна плата відповідно до ст. 40 Закону №1058.

Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, за даним персоніфікованого обліку.

Призначення (перерахунок) пенсії із заробітної плати за будь-які інші періоди Законом 1058 не передбачено.

Після вступу в дію з 01.01.2004 року Закону №1058 порядок призначення пенсії ОСОБА_1 не мінявся, так як після перерахунку розмір його пенсії по новому закону зменшується, тому пенсія виплачується в тому розмірі, який був призначений ращше, тобто по Закону «Про пенсійне забезпечення».

У 2008 році Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» було передбачено провести перерахунок пенсії з 01.01.2008 року усім пенсіонерам із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2006 рік (928,81 грн.). Такий перерахунок був зроблений .

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2006 рік та страхового стажу 37 років 10 місяців 12 днів.

Відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначення та перерахунок пенсій проводиться за особистою заявою пенсіонерів при наявності усіх необхідних документів.

Необхідні документи ОСОБА_1 надав із заявою 08.06.2011 року, а саме:

1) Довідка Баштанського міжрайонного управління водного господарства №04-1/388 від 07.06.2011р., згідно з якою за вересень 1986 року йому зарахована заробітна плата в сумі 534,73 крб., що дорівнює 0,00535 грн.

2) Довідка Баштанського міжрайонного управління водного господарства №05/387 від 07.06.2011р. про його роботу в об'єднаному загоні по ліквідації наслідків аварії наЧАЕС з виправленням помилки в прізвищі позивача.

3) Довідки Миколаївського міжрайонного управління водного господарства №05/317 від 31.05.2011р. та №05/322 від 06.06.2011р. про заробітну плату ОСОБА_1 з квітня 1986 року по липень 1990 року, згідно якої йому зарахована заробітна плата за вересень 1986 року у сумі 269,00 руб., що дорівнює 0,00269 грн.

Таким чином, з 01.06.2011 року позивачу для обчислення пенсії врахована заробітна плата за вересень 1986 року у сумі 0,00804 грн. (0,00535 + 0,00269), що вказано в розрахунку заробітної плати, який залучено до матеріалів справи.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати вираховано співвідношенням заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 1986 року - 0,00804 до середньої заробітної плати у народному господарстві за 1986 рік - 0,00179, який склав - 4,49162 (0,0084 : 0,00179).

Заробітна плата для обчислення пенсії вирахована множенням індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 4,49162 на середній розмір заробітної плати в народному господарстві за 2006 рік та складає 42171,86 грн. (4,49162 х 928,81).

Для застосування середньої заробітної плати за 2010 рік або інший період необхідно провести перерахунок заробітної плати за нормами ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якими заробітна плата для обчислення пенсії враховується за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, за даним персоніфікованого обліку.

При такому перерахунку ОСОБА_1 вже неможливо буде врахувати заробітну плату тільки за один місяць - вересень 1986 року, а крім того, пенсійна виплата позивачу після такого перерахунку значно зменшиться.

Таким чином, розмір пенсії позивача з 01.06.2011 року складає 2352,05 грн., у тому числі доплата за понаднормовий стаж - 91,68 грн., додаткова пенсія потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії - 114,60 грн.

Про проведений перерахунок пенсії з 01.06.2011 року ОСОБА_1 був повідомлений листом №1200-01200 від 22.06.2011 року, який залучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, страховий стаж позивача складає 37 років 10 місяців 12 днів Розрахунок страхового стажу залучено до матеріалів справи за клопотанням відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Тому понаднормовий стаж складає 12 років, а не 17 років, як хоче позивач.

Стосовно вимоги позивача провести перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 02.01.2003 року, представник зазначила, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Позивач також отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особа, що віднесена до 2 категорії, яка обчислена відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 51 вказаного закону та п. 4 постанови КМУ від 28.05.2008 №530 особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Посилання позивача на ст. 54 Закону № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на думку представника УПФ, є помилковими, тому що дана стаття визначає державну пенсію особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника.

Представник УПСЗН зазначила, що відповідач не погоджується з вимогами позивача, оскільки, відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" витрати, пов'язані з реалізацією цього Закону, фінансуються за рахунок державного бюджету, то відповідно до статті 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України.

Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили. Єдиним законом України, який Конституція України виокремлює серед інших, це закон про Державний бюджет України. Зокрема, суттєві його відмінності полягають у тому, що згідно з Конституцією України цей Закон приймається щорічно та має визначений термін дії (ч. 1 ст. 96 Конституції України), суб'єктом права законодавчої ініціативи щодо цього Закон є тільки Кабінет Міністрів України (ч. 2 ст. ст. 96 Конституції України).

Оскільки, УПСЗН входить до системи органів місцевого самоврядування, яке є підконтрольним та підзвітним центральним органам виконавчої влади, а саме Міністерству праці та соціальної політики України і відповідно Кабінету Міністрів України, то видані в межах своєї компетенції постанови і розпорядження КМУ є обов'язковими для виконання. В свою чергу, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Також, у разі, якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата допомоги на оздоровлення для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України.

До того ж, при визначенні таких обсягів повинні враховуватися вимоги статті 95 Конституції України щодо справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами (частина перша) та збалансованості бюджету України (частина третя). Тобто усі суспільні потреби, які тягнуть за собою видатки з Державного бюджету України, мають бути задоволені виходячи з фінансових можливостей держави.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Згідно статусу позивача - учасник ліквідації аварії на ЧАЕС II категорії, він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення (ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ). Це право у позивача виникло з моменту отримання посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС II категорії, але не раніше поданої ним заяви на отримання вищевказаної пільги. Всі компенсації повинні були виплачуватися за місцем роботи пільговика, або при звільненні працівника чи виходу його на пенсію органами соціального захисту населення.

За документами справи позивача, вперше заяву та необхідні документи, що стосуються виплати щорічної допомоги на оздоровлення, подано до УПСЗН 25.12.1999 року.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Даний порядок було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та яка після внесення змін до п. "є", що визначила розмір щорічної допомоги на оздоровлення в певній грошовій сумі, змінилася новою постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що увійшла в "Порядок використання коштів Державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936, що передбачає ст.62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції 1991 року передбачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, статтею 62 - що порядок застосування цього закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання, статтею 63 - що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Постанова КМУ від 26 липня 1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була введена в дію з 1 серпня 1996 року і не втратила чинності.

Крім того, на час прийняття і введення в дію цієї постанови діяла постанова Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року № 49/96 ВР "Про порядок введення в дію статей 10, 33, 34 Закону "Про оплату праці та встановлення мінімального розміру пенсій за віком", пунктом третім якої встановлено, що до внесення відповідних змін до чинного законодавства виплати, крім пенсій, тарифні ставки та оклади, розраховані на основі мінімальної заробітної плати, здійснюються (застосовуються) у розмірах, які діють станом на 1 лютого 1996 року.

Також, цим законом, як і іншими законами щодо зміни розміру мінімальної заробітної плати, які були введені в дію після прийняття Верховною Радою України постанови від 20 лютого 1996 року, зміни до чинного законодавства, щодо визначеної цією постановою розрахункової величини для обрахування розміру соціальних виплат (крім пенсій), не вносились.

Зазначеними законами одночасно з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати Законом України "Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005 рік" передбачено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальна заробітна плата, Кабінет Міністрів України здійснює застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини бюджетів на відповідні роки, а введені розміри мінімальної заробітної плати не застосовуються як розрахункова величина для визначення допомоги, компенсаційних та інших виплат (за виключенням у 1999 році щодо Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми").

Верховною Радою України з метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» дія абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була призупинена згідно з пунктом 37 статті 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік».

Статтею 109 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2006 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Статтею 101 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» Кабінету Міністрів України у 2007 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами (згідно Постанови КМУ від 12.07.2005р. №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Також, визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону № 796 в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України «Про оплату праці» у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допоміг, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2009р., оскільки Кабінету Міністрів України ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Статтею 70 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України у 2010 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З метою не допущення нецільового використання бюджетних коштів відповідних соціальних програм та порушень норм діючого законодавства України, управлінням виплата в розмірі 5 мінімальних заробітних плат можлива лише після прийняття змін Верховною Радою України до Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» про збільшення видатків на фінансування відповідної соціальної програми. Інакше це буде як порушенням прямих службових обов'язків, які покладені на Управління, так і норм чинного законодавства, якими Управління керується у своїй діяльності.

Тому Управління відповідно до ст. 48 Закону України № 796 виплатило щорічну компенсацію на оздоровлення, яка здійснюється у вигляді грошової допомоги, відповідно до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для ліквідатора 2 категорії в розмірі 100,00 грн., яку позивач одержав у 2007р. (виплата в листопаді 2007 р.), у 2008р. (виплата в червні 2008р.), у 2009р. (виплата в жовтні 2009р.), у 2010р. (виплата в липні 2010 р.).

Таким чином на думку пнедставника УПСЗН, управління діяло виключно у відповідності до Конституції України та Законів України.

Представник УПСЗН також наполягала на тому, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії та отримує пенсію з 02.01.2003 року. Пенсія позивачу призначена в 2003 році згідно закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 та розрахована за його заявою виходячи із заробітної плати позивача за вересень 1986 року.

З огляду на вищевикладені пояснення представника УПФ, щодо розрахунку призначеної ОСОБА_1 основної пенсії, суд вважає, що відповідачем не було допущено будь яких порушень пенсійного законодавства, пенсія призначена та розрахована позивачу вірно.

В той же час, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна виплачуватись йому у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В даний час, відповідно до частини 1 ст. 51 Закону № 796 особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Текст статті 51 в редакції Закону N 107-VI ( 107-17 ) від 28.12.2007 „Про Державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів". Зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008 року. До внесених змін розмір додаткової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 51 вищевказаного Закону складав 30 %.

В розділі VІІІ Закону № 796 встановлені компенсації громадянам, віднесеним до 1-4 категоріям осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дійсно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на час виплати.

В той же час, суд вважає, що позивач пропустив передбачений ч.2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, а тому його вимоги підлягають задоволенню лише в межах такого строку.

Керуючись ст.6,8,9 ч.2 ст.11, 69, 94,99,100,102,104, ч.3 ст.105, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області та Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити пенсію, додаткову пенсію та щорічну допомогу на оздоровлення - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області стосовно відмови в перерахунку додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 20.06.2010 року по 15.07.2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 20.06.2010 року по 15.07.2011 року із врахуванням сум, які були виплачені за вказаний період.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту Первомайської міської ради Миколаївської області виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, передбачену ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік із врахуванням сум, які були виплачені за вказаний період.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. У разі прийняття постанови у відсутність осіб, які приймають участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: