Справа № 817/34/15
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"13" жовтня 2015 р. Справа № 817/34/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" липня 2015 р. у справі за позовом Кооперативного підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 11.11.2014 р. № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначив ,що порушено порядок проведення документальної перевірки та оформлення її результатів, а тому застосування штрафних санкцій є безпідставним . Крім того, зазначив, що контролюючим органом не враховано фактичну сплату позивачем розстрочених сум відповідно до рішень № 32 та №38 від 28.02.2014 року, а також поточних грошових зобов'язань, що підтверджуються виписками банку, платіжними дорученнями та відображені в обліковій картці.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року позов задоволено .

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області №, № від 11.11.2014 р.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що податковий орган порушив установлену законом процедуру проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами правового поля, а відомості щодо нарахування та сплати позивачем грошових зобов'язань в обліковій картці є перекрученими та недостовірними, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому застосування штрафу за порушення строків сплати грошових зобов'язань не може бути визнано обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідачем проведено перевірку КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС, за результатами якої складено акт № 311 від 30.10.2014 про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання до бюджету.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форма "Ш" від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 30 729, 32 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" та податкове повідомлення-рішення форма "Ш" від 11.11.2014 №, яким визначено сплатити штраф в сумі 7899, 10 грн. за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Як вбачається зі змісту акту ДПІ проведено перевірку підприємства на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, при цьому відображено відомості щодо дати та сум фактичної сплати податкових зобов'язань. Отже, податковим органом досліджувалися не виключно дані, зазначені в податковій декларації платника податків, а також інші відомості. Відтак, суд зробив вірний висновок, що проведена перевірка не була камеральною відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а документальною перевіркою.

Відповідності до п.п.20.1.4 п.20.1. ст.. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податку в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

Відповідно до п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України). Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках або отриманих в іншій спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст. 79 Податкового кодексу України).

Згідно п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий орган порушив установлену законом процедуру проведення документальної перевірки, діяв поза межами правового поля. Відповідно, відображені в акті перевірки відомості не можуть братися до уваги відповідно до ч.3 ст. 70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Крім того, згідно ст. 32 Податкового кодексу України встановлено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки та розстрочки. При цьому, зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Відповідно до пп.56.17.5 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Пунктами 100.1 та 100.2 ст.100 Податкового кодексу України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.100.6 ст.100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідно до зазначених вище норм податкового законодавства рішенням контролюючого органу про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань №32 та №28 від 28.02.2014 року для позивача встановлені нові строки сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових, зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №574 від 10.10.2013 р. , зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 31.10.2013 р. за №1853/24385, встановлено, що на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Як вбачається з матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій здійснений без урахування факту укладання договору про розстрочення сплати податкового боргу та факту перенесення строків сплати податкового боргу у зв'язку з його розстроченням.

Контролюючим органом нараховано позивачу штрафні санкції на розстрочену суму грошового зобов'язання (податкового боргу) в період дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), що суперечить приписам вищевказаних норм податкового законодавства.

Крім цього, контролюючим органом не враховано фактичну сплату позивачем розстрочених сум відповідно до рішення № 38, №32 від 28.02.2014, а також сплату поточних грошових зобов'язань, що відображено в обліковій картці.

Також, при дослідженні картки особового рахунку позивача встановлено відображення контролюючим органом нарахування грошових зобов'язань та зарахування сплачених позивачем коштів по рішеннях про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №38, №32 від 28.02.2014, що свідчить про помилковість облікових даних.

Так, відповідачем не проведено відповідних коригувань по картці особового рахунку з ПДВ та не зменшено суму визначену податковим повідомленням - рішенням №000207234/0 від 29.06.2010 року в сумі 159999 гривень у справі № 2а-6056/10/1770 .

У відповідності до постанови суду від 17.04.2015 в адміністративній справі № 817/199/15, яка набрала законної сили, встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року у адміністративній справі №2а-6056/10/1770 за позовом КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС до ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення №/0 від 29.06.2010 року, №/0 від 29.06.2010 року, №/0/17-123 від 29.06.2010 року, №/1 від 02.08.2010 року, №/1 від 02.08.2010 року, №/1/17-123 від 28.07.2010 року, №/2 від 06.10.2010 року, №/2 від 06.10.2010 року, №/2/17-123 від 05.10.2010 року, №/3/17-123 від 24.12.2010 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2014 року апеляційну скаргу ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року без змін .

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року набрала законної сили 01.12.2014 року.

Станом на 26.01.2015 року ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року не внесено відповідних записів до картки особового рахунку позивача щодо зарахування на погашення недоїмки з податку на додану вартість суми 319493,69 грн. та орендної плати за землю в сумі 130945,00 грн., чим фактично не виконано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року

Судом першої інстанції вірно встановлено, податковим органом на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року внесено відповідні записи до картки особового рахунку позивача щодо зарахування на погашення недоїмки з податку на додану вартість суми 319493,69 грн. та орендної плати за землю в сумі 130945,00 грн. лише 03.02.2015 року, що призвело до викривлення показників по особовому рахунку позивача та нарахування штрафних санкцій на дану заборгованість.

В силу вимог ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає , що відомості щодо нарахування та сплати позивачем грошових зобов'язань в обліковій картці є перекрученими та недостовірними, не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак застосування штрафу за порушення строків сплати грошових зобов'язань не може бути визнано обґрунтованим.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" липня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Кооперативне підприємство"Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС вул. Млинівська 20,м. Рівне,33024

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,