Справа № 807/2167/13-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/12709/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф81 від 15.02.2013 року про сплату боргу та рішення начальника управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області № 467/02 від 18.03.2013 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що на протязі 2012 року він здійснював підприємницьку діяльність, як платник єдиного податку третьої групи. В 2012 року здійснював діяльність епізодично - березні, травні, вересні та жовтні та отримав доходи в загальній сумі 5400,00 грн., зокрема по місяцях: березні - 1000,00 грн.; травні - 2000,00 грн.; вересні - 1200,00 грн.; жовтні - 1200,00 грн.

У інші місяці він підприємницьку діяльність не здійснював та дохід не отримував.

У відповідності до чинного законодавства сплатив за 2012 рік 1900,93 грн. єдиного соціального внеску.

Відмовляючи у задоволенні заяви та скарги начальник управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської, перший заступник начальника головного управління ПФУ в Закарпатській області, перший заступник голови правління Пенсійного фонду України посилалися на підпункт 2.1.3. пункту 2.1., підпункт 4.6.1., п. 4.6. «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.4, ч. 1, ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Ні у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ні у «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не зазначено вимоги про обов'язковість сплати підприємцем внеску щомісячно, незалежно від того чи здійснювала особа підприємницьку діяльність або ні.

Ні один нормативний акт не зобов'язує суб'єкта підприємницької діяльності здійснювати діяльність кожного місяця.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Також апелянт зазначає, що здійснював діяльність тільки 4 місяці. В інший період діяльність не здійснював.

На момент винесення постанови він сплатив 1875,60 грн. єдиного соціального внеску. Заборгованість склала 25,33 грн., яку він виявив 26 лютого 2013 року, та в той же день здійснив доплату. Загальна сума оплати склала 1900,93 грн.

Таким чином на момент отримання вимоги заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску у нього не було.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позов задовольнити.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 цього Закону передбачено обов'язки платника єдиного внеску, в тому числі, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 згаданого Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до ст. 8 Закону розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів,, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 частини першої статті 4 цього Закону (а саме фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності) встановлюється у розмірі 34,7 відсотка.

Відповідно до ст. 9 цього Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний-внесок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Протягом 2012 року здійснював підприємницьку діяльність, як платник єдиного податку третьої групи. В 2012 року підприємницьку діяльність здійснював епізодично, а саме: в березні, травні, вересні та жовтні в місяцях та отримав доходи в загальній сумі 5400,00 грн., зокрема, в березні - 1000,00 грн.; травні-2000,00грн.; вересні - 1200,00 грн.; жовтні -1200,00 грн. У інші місяці підприємницьку діяльність не здійснював та дохід не отримував. У відповідності до чинного законодавства оплатив за 2012 рік 1900,93 грн. єдиного соціального внеску.

Суд вірно зазначив, що відповідно до п.4.6.1. Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» затвердженою правлінням Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27 жовтня 2010 р. за №994/18289, платники єдиного внеску, які обрали спрощену систему оподаткування самостійно обчислюють для себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, суму єдиного внеску, яка не може бути менше мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Суд вірно вважав, що оскільки позивач не припиняв свою діяльність до кінця 2012 року, а відтак, був зобов'язаний сплачувати єдиний внесок за 2012 рік (включаючи в суму єдиний внесок за кожен місяць, а саме січень-грудень 2012 р. незалежно від того отримував він дохід в тому місяці чи ні) з розрахунку суми, яка не може бути менше мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць.

Згідно ст.13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2012 рік у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня -1118 гривні, з 1 грудня - 1134 гривні. Таким чином, мінімальний розмір єдиного внеску у 2012 році у місячному розмірі становить: з 1 січня -372,33 грн. (з розрахунку (1073грн.х34,7%), з 1 квітня - 379,62 грн. (1094 грн. х 34,7%), з 1 липня - 382,39 грн. (з розрахунку 1102 грн. х 34,7%), з 1 жовтня - 387,95 грн. (з розрахунку 1118 грн. х 34,7 %), з 1 грудня - 393,50 грн. (1134 грн. х 34,7%).

Судом з'ясовано, що УПФУ в Перечинському районі, за період 2012 рік ОСОБА_1 було нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4572,42 грн., а саме: за січень - 372,33 грн. (з розрахунку .1073,00 грн. X 34,7 % = 372,3 грн.); за лютий - 372,33 грн. (з розрахунку 1073,00 грн. X 34,7 % =372,3 грн.); за березень -372,33 грн. (з розрахунку 1073,00 грн. X 34,7 % = 372,3 грн.); за квітень 379,62 грн.( з розрахунку 1094,00 грн. X 34,7 % = 379,62 грн.); за травень -379,62 грн.( з розрахунку 1094,00 грн. X 34,7% = 379,62 грн.); за червень -379,62 грн.(з розрахунку 1094,00 грн. X 34,7% = 379,62 грн.); за липень - 382,39 грн.( з розрахунку 1102,00 грн. X 34,7% = 382,39 грн.); за серпень -382,39 грн.(з розрахунку 1102,00 грн. X 34,7% = 382,39 грн.); за вересень - 382,39 грн.(з розрахунку 1102,00 грн. X 34,7% = 382,39 грн.); за жовтень -387,95 грн.(з розрахунку 1118,00 грн. X 34,7% = 387,95 грн.); за листопад -387,95 грн.( з розрахунку 1118,00 грн. X 34,7% = 387,95 грн.); за грудень -393,50 грн.(з розрахунку 1134,00 грн. X 34,7% = 393,50 грн.). Оскільки платник сплатив частину боргу у розмірі 1875,60 грн., то на залишок боргу була винесене вимога № Ф 81 від 15.02.2013 року в сумі 2696,82 грн. з розрахунку: 4572,42 грн. (за 2012 рік) - 1875,60 грн.(сплата) = 2696,82 грн.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня в судовому порядку.

Також з'ясовано, що заява про узгодження вимоги про сплату боргу рішенням начальника УПФ в Перечинському районі від 18.03.2013 року залишена без задоволення. 28 березня 2013 року позивачем подана до Головного управління ПФУ в Закарпатській області скарга на рішення начальника УПФ в Перечинському районі від 18.03.2013 року, однак, рішенням першого заступника начальника Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 02.04.2013 року про результати розгляду скарги № 358707 скарга залишена без задоволення, а рішення начальника УПФ в Перечинському районі від 18.03.2013 року без змін. Зазначене рішення отримано 03 квітня 2013 року. Рішенням першого заступника голови управління Пенсійного фонду України від 30.05.2013 року № 13673/03-10, рішення начальника УПФ в Перечинському районі № 467/02 від 18.03.2013 року та рішення першого заступника начальника Головного управління ПФУ в Закарпатській області від 02.04.2013 року № 358707 залишено без змін, а скарга без задоволення. Зазначене рішення отримано 04 травня 2013 року. На підставі вищенаведеного, УПФ в Перечинському районі сформовано вимогу про сплату боргу від 15.02.2013 року № Ф 81 на суму 2696,82 грн.

Вірним є висновок суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуально права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року по справі № 807/2167/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2015 року