Справа № 820/7651/15
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 жовтня 2015 р. № 820/7651/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

за участі секретаря судового засідання Звягіна Я.І.,

сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" до головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 21.07.15 року про накладення штрафу по виконавчому провадженню № 47620693.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що головний державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 безпідставно та необґрунтовано наклав на позивача штраф у сумі 1020,00 грн. На думку, позивача оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, вважав заявлений позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки приймаючи оскаржувану постанову він діяв в межах та у спосіб встановлений діючим законодавством України.

Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 8 вищезазначеного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

Статтею 25 Закону № 606 встановлено, що Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 89 вказаного Закону України у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що державна фінансова інспекції в Харківській області листом від 28.04.2015 року (вх. 5763/13-28 від 28.04.2015 року) направила на адресу відповідача для виконання виконавчий лист №2а-2107/12/2070 виданий Харківським окружним адміністративним судом 01.07.2013 року (а.с. 49-51).

21.05.2015 року головним державним виконавцем Звездіним В.В. відкрито виконавче провадження №47620693 по виконанню виконавчого листа №2а-2107/12/2070 виданого Харківським окружним адміністративним судом 01.07.2013 року, якою позивачу надано строк до 27.05.2015 для добровільного виконання рішення суду від 25.12.2012 року (а.с. 53).

Постанову головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження №47620693 отримано позивачем на руки 21.05.2015 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи позивача в листі про направлення зазначеної постанови від 21.05.2015 року №20261 (а.с. 54).

28.05.2015 року листом №13/30-21997 відповідач просив скаржника, державну фінансову інспекцію в Харківській області повідомити його чи наразі виконано рішення суду та чи перераховані боржником, державним проектно-вишукувальним та науково-дослідним інститутом "Укренергомережпроект" кошти на до Державного бюджету (а.с. 51).

Листом від 15.06.2015 року №25-25/4335, стягувач, державна фінансова інспекція в Харківській області повідомила відповідача, що на момент направлення листа рішення суду від 25.12.2012 року позивачем у строк встановлений постановою державного виконавця від 21.05.2015 року не виконано (а.с. 56).

У зв'язку із не виконанням позивачем у встановлений державним виконавцем строк рішення суду від 25.12.2012 року, головним державним виконавцем Звездіним В.В. винесено постанову про накладення штрафу у сумі 1020,00 грн. (а.с. 59).

При цьому, суд критично ставиться до пояснень представника позивача про не виконання постанови суду від 25.12.2012 року з підстав не зрозумілості порядку її виконання, оскільки за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, позивач за власною ініціативою має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ в порядку ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Доказів самостійного звернення до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, позивачем до суду не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх громадян та суб'єктів господарювання, не залежно від форми власності; усі рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували факт того, що ним вчинялися будь-які дії, щодо виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-2107/12/2070.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно та необґрунтовано не виконано рішення суду від 25.12.2012 року у строк встановлений державним виконавцем, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект" у сумі 1020,00 грн.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач діяв на підставах, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а оскаржувана постанова є правомірною.

Враховуючи вище зазначене, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" до головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21 жовтня 2015 року.

Суддя М.О. Лук'яненко