Справа № 2а/2370/8026/2011
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року Справа № 2а/2370/8026/2011
30.11.2011

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар Гоменюк О.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників третьої особи Військової прокуратури Центрального регіону України Миколайчука А.Б., Лук`яненко А.В. за посадою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 19 фінансового відділу Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військова прокуратура Центрального регіону України, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність 19 фінансового відділу Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги відповідно до п. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язати відповідача нарахувати грошову допомогу відповідно до п. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`та стягнути з 19 фінансового відділу Міністерства оборони України 109 000 грн.

В судовому засіданні позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої останній просить суд визнати протиправною бездіяльність 19 фінансового відділу Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги відповідно до п. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язати відповідача нарахувати грошову допомогу відповідно до п. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`та стягнути з 19 фінансового відділу Міністерства оборони України 36 726 грн. 70 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що при звільненні з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Військової прокуратури Центрального регіону України позивачу було виплачено грошову допомогу у розмірі 50% місячного забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час, коли на момент звільнення загальний стаж служби складав понад 20 років, що надає йому право на отримання грошової допомоги згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Окрім того, позивач посилається на той факт, що на теперішній час він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки не повідомив. В судовому засіданні 28.11.2011р. представник відповідача заперечуючи проти заявленого позивачем адміністративного позову мотивував заперечення тим, що фінансові органи Міністерства оборони України виконують лише функцію фінансового забезпечення військовослужбовців. Усі ж видатки на виплату грошового забезпечення здійснюються виключно на підставі відповідних наказів військових прокурорів (у тому числі про надання допомоги при звільненні з військової служби). Оскільки згідно наказу військового прокурора Центрального регіону України № 113 від 12.08.2011р. позивачу постановлено виплатити грошову допомогу у розмірі 50% місячного забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991р., підстав для здійснення виплат у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`у відповідача не було.

Представник третьої особи заперечення відповідача проти заявленого адміністративного позову підтримує в повному обсязі, посилаючись на безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Заслухавши пояснення і доводи позивача та представників третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах прокуратури, обіймаючи з 28.10.2010р. посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства військової прокуратури Центрального регіону України.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України № 113 від 12.08.2011р. полковника юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України № 752 від 28.07.2011р. звільнено з військової служби у запас за п. «б`ч. 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»№ 2232-XII від 25.03.1992р. (за станом здоров`я), наказом військового прокурора Центрального регіону України № 58 о/с від 12.08.2011р. звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, та який 12.08.2011р. здав справи та посаду, з 12 серпня 2011 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Центрального регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Черкаського ОВК; відповідно до п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№ 2011-XII від 20.12.1991р. позивачу постановлено виплатити грошову допомогу у розмірі 50% місячного забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пояснень представника відповідача та роздавальної відомості, наданої відповідачем суду, позивачу в серпні 2011 року була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби на підставі ч. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№ 2011-XII від 20.12.1991р., як військовослужбовцю.

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах № 3076 від 16.11.2011р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах як пенсіонер за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру`і одержує пенсію в розмірі 9 378 грн. 70 коп. Призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`обумовлено набранням законної сили ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011р. (отриманою позивачем 17.08.2011р.), якою залишено без змін постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2010р. про визнання за ОСОБА_1 права на зарахування часу військової служби у Збройних силах України в період з 10 серпня 1989 року до 11 червня 1997 року до 20-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугою років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а також зобов`язання управління Пенсійного фонду у Соснівському районі м. Черкаси зарахувати час проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних силах України в період з 10 серпня 1989 року до 11 червня 1997 року до 20-річного стажу, що дає право на пенсію за вислугою років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та при зверненні призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

23 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до 19 фінансового відділу Міністерства оборони України з проханням виплатити грошову допомогу відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`з підстав наявності у нього 20 річного стажу, що дає право на пенсію за вислугою років.

Саме відмова 19 фінансового відділу Міністерства оборони України листом № 414 від 27.09.2011р. у виплаті грошової допомоги при звільненні у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`з підстав ненадання документів, що дають право на виплату відповідної вихідної допомоги, і становить предмет даної адміністративної справи.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про прокуратуру»№ 1789-XII від 05.11.1991р. (далі по тексту Закону України «Про прокуратуру») військові прокуратури регіонів належать до органів військових прокуратур та становлять єдину систему органів прокуратури України.

Приписами статей 46-1, 52 названого закону передбачено, що військовими прокурорами і слідчими призначаються громадяни України з числа офіцерів, які проходять військову службу; військовослужбовці військових прокуратур усіма видами забезпечення, зокрема фінансовим та іншими забезпечуються Міністерством оборони України.

Частиною 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в свою чергу, передбачено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

З аналізу наведеної норми вбачається, що виплата грошової допомоги, на яку посилається позивач, можлива лише за умови звільнення працівника з роботи в органах прокуратури у зв`язку з виходом на пенсію саме за вислугу років чи з інвалідності.

Оскільки позивача було звільнено не за вислугу років чи з інвалідності, а за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби, останній не має права на виплату грошової допомоги при звільненні згідно ч. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Посилання позивача на перебування на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах в якості пенсіонера за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру`як на підставу отримання грошової допомоги при звільненні згідно ч. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`спростовується тією ж ч. 15, а також ч. 9 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців. Адже законодавець не пов`язує можливість виплати грошової допомоги при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ч. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру`з фактом звернення за призначенням чи отриманням певного виду пенсії, передбаченого Законом України «Про прокуратуру», навпаки, останній надає право вибору військовим прокурорам і слідчим військових прокуратур при звільненні з військової служби на одержання пенсії відповідно до цієї статті, або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.

Аналогічні вимоги щодо права вибору виду пенсії, передбачено приписами статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»№ 2262-XII від 09.04.1992р., де зазначено, що військовослужбовцям, які мають право на пенсію за цим Законом, та, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»№ 2232-XII від 25.03.1992р. закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (установи) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008р., в свою чергу, визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим забезпеченням. Отже, на день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової установи має бути проведений повний розрахунок з останнім.

Оскільки пенсія є суб`єктивним правом громадянина, а не його обов`язком, реалізуючи його громадянин може звернутися за її призначенням, не звернутися взагалі, або звернутися протягом певного часу. Разом з тим, проведення повного розрахунку в день звільнення є обов`язком суб`єкта владних повноважень й у будь-якому випадку має передувати можливому у подальшому зверненню за призначенням пенсії того чи іншого виду.

Дія ж ч. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» поширюється на осіб, які після набрання ним чинності продовжують працювати і яким грошова допомога буде виплачуватися лише за умови звільнення з посад з одночасним призначенням пенсії.

Саме одночасним призначенням пенсії при звільненні з посади обумовлено визначення згідно роз`яснення Генеральної прокуратури України № 11/1-1445вих-09 від 07.10.2009р. про порядок застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо військових прокурорів та слідчих військових прокуратур при звільненні з військової служби, що зазначена грошова допомога може бути виплачена відповідним фінансовим органом за місцем звільнення військовослужбовця з військової прокуратури після призначення пенсії за наявності таких документів: 1) довідки органу пенсійного забезпечення про призначення пенсії на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із зазначенням розміру місячного грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія; 2) витягу з наказу про звільнення з посади в органах прокуратури у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років; 3) довідки про стаж роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури із зазначенням повних років роботи. Така довідка видається керівниками військових прокуратур регіонів та ВМС України.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Стосовно твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених статтею 233 Кодексу законів про працю України. Тому у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у тому числі належного при звільненні грошового забезпечення, без обмеження будь-яким строком.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 05 грудня 2011 року.