Справа № 482/2104/14-а
Суддя: Ітрін М. В.
Дата ухвалення: 2014-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29.12.2014 Справа № 482/2104/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2014 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2014 р. позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 13.12.2014 р. інспектор роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову (ПС1 № 954235), якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказав, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, правопорушення він не вчиняв, тому просив скасувати спірну постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити через відсутність складу правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, а справу просить розглядати без його участі.

Відповідач - УДАІ УМВС України в Миколаївській області, був своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, письмових заперечень не надав.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за проїзд на забороний сигнал світлофора.

Пунктом 8.10 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правил), встановлено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках -перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Такі ж вимоги до водіїв при проїзді перехрестя викладені і в п.16.3 Правил, а саме у разі необхідності надання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), або 1.13 (додаток 2 до Правил), світлофором так, щоб бачити його сигнал, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 13.12.2014 р. посадовою особою УДАІ УМВС України в Миколаївській області, у порядку ст. 283 КУпАП винесено постанову (ПС-1 № 954235), якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту цієї постанови випливає, що позивач о 15.45 год. 13.12.2014 р., керуючи автомобілем «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Московської та прос. Леніна в м. Миколаєві на заборонний «червоний» сигнал світлофора, і тим порушив п. 16.3 та п. 8.10 Правил.

Підставою для винесення постанови став протокол про адміністративне правопорушення (АВ2 № 518455).

Як вбачається з дослідженої судом копії цього протоколу, при його складанні позивач надав письмові пояснення в яких заперечував факт порушення Правил, зазначивши, що проїхав перехрестя на дозволяючий рух сигнал світлофора і це підтверджує відеозапис, який проводився працівниками ДАІ.

У позовній заяві позивач зазначив, що дійсно у вказаний в спірній постанові час, на автомобілі «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав регульоване перехрестя вул. Московської та прос. Леніна в м. Миколаєві при ввімкненому «зеленому» сигналі світлофора.

Після проїзду перехрестя його зупинили працівники ДПС, причину зупинки пояснили тим, що нібито він проїхав на заборонний «червоний» сигнал світлофора, але з тим він не погодився, і свою незгоду з діями працівника міліції виклав в протокол про адміністративне правопорушення, просив опитати свідків, які знаходилися в його автомобілі. Проте працівник ДАІ його пояснення проігнорував, свідків не опитав, натомість виніс спірну постанову, копія якої була вручена позивачу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

В ході провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав відповідачу письмове пояснення, в якому вказував на незгоду зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Перед винесенням постанови, враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення позивач заперечував факт порушення ним Правил, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наявності заперечення позивача щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідач не спростували вимог позивача, надаючи суду відповідні докази щодо правомірності своїх дій, зокрема відеозапис правопорушення, і не довів у суді, що позивач порушив Правила, не надали суду документів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, і вбачає правові підстави щодо скасування постанови у звязку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9 , 11, 69-71, 86, 94 , 97, 158- 163, 167 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову (ПС1 № 954235) від 13 грудня 2014 р. по справі про адміністративне правопорушення стосовно визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: