Справа № 821/2700/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2700/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Багненко Т.В.

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 02.06.2015 року, -

встановив:

17 серпня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області з позовними вимогами про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а саме:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 02.06.2015 року та № від 02.06.2015 року, винесені на підставі акту №0001/2/21-22-22-0517/00211004 від 30.04.2015 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що висновки відповідача викладені в акті перевірки № 0001/5/21-22-22-05-17/00211004 від 30 квітня 2015 року, що стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, є безпідставними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України. Товариство наголошує, що під час перевірки крім актів виконаних робіт, були надані всі наявні документи, які підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, а саме: заявки на транспортно-експедиційні послуги перевізників, розрахунки вартості транспортно-експедиційних послуг, довідки перевізників по транспортно-експедиційних витратах, в яких містяться відомості відносно вартості транспортно-експедиційних послуг до місця ввезення на митну територію України та витрати на транспортування після ввезення. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.03.2015 року № та №.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 23 вересня 2015 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Перевірку достовірності декларування ПАТ «БМЗ» митної вартості імпортованих товарів здійснено шляхом співставлення задекларованих товариством транспортних витрат та даних про транспорті витрати в актах виконаних робіт, наданих до перевірки, з урахуванням номеру транспортного засобу, яким перевезено товари, дати митного оформлення та дати акту виконаних робіт. У актах виконаних робіт, які відповідно до статті 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документом бухгалтерського обліку та повинні містити відомості про господарську операцію та підтверджувати її здійснення, зазначена сума послуг відображена без належного виділення з ціни суми витрат, повязаних з транспортуванням товарів як до місця ввезення на митну територію України, так і на митній території України. Дії відповідача по проведенню перевірки є правомірними та вчинені в порядок і спосіб передбачений Митним кодексом України (далі - МК України), висновки акту перевірки не спростовано позивачем, а тому відсутні підстави для скасування спірних податкових повідомлень рішень. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували посилаючись на обставини викладені в акті перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ПАТ "БМЗ" () зареєстровано Бериславською районною державною адміністрацією 08 грудня 1995 року, номер запису 126. Підприємство перебуває на обліку в Бериславському відділенні Новокаховської ОДПІ з 18 грудня 1995 року №370, є платником податку на додану вартість згідно зі свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №100309485 від 19.11.2010 року .

Види діяльності, які товариство фактично здійснювало за період, що перевірявся, за КВЕД є: 25.73 виробництво інструментів; 28.11 виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів; 30.20 виробництво залізничного рухомого складу.

Податковим органом правильність декларування позивачем подальших витрат, що додаються до ціни товару (витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України) не визнається, в звязку з відсутністю в актах виконаних робіт розподілу суми витрат на витрати повязані з транспортуванням товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати повязані з транспортуванням товарів на митній території.

Відповідно до п.3 ст.345, п.1,2 ст. 346 МК України, плану проведення у І кварталі 2015 року планових виїзних перевірок підприємств та наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 13.03.2015 року №49 проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання публічним акціонерним товариством «Бериславський машинобудівний завод» () вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.

В ході перевірки, серед інших, використано договори про надання транспортно-експедиційних послуг на перевезення імпортованих товарів (з додатковими угодами, доповненнями, додатками до них тощо); рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг з перевезення імпортованих товарів; акти виконаних робіт з надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення імпортованих товарів (стор.5 акту перевірки).

Відповідач в акті перевірки зазначає, що дослідження первинних документів, а саме: товарно-транспортних накладних свідчить про їх дефектність та відсутність обєктів оподаткування і не можливість реального здійснення платником податків операцій (стор.17 акту перевірки). Акти виконаних робіт з надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення імпортованих товарів, на думку відповідача, теж не мають ознак первинного документу в розумінні ЗУ «бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області складено акт № 0001/5/21-22-22-05-17/00211004 від 30 квітня 2015 року, згідно із висновками якого встановлено порушення вимог статті 58 МК України у частині не включення до митної вартості імпортованих товарів повної суми транспортних витрат, що призвело до заниження митної вартості оцінюваних товарів, та, як наслідок, несплати у повному обсязі до державного бюджету ввізного мита на суму 1450,00 грн. Підприємством також порушено вимоги п.190.1 ст.190.ПК України, що спричинило заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 16288,98 грн.

На підставі висновків акта перевірки № 0001/5/21-22-22-05-17/00211004 від 30 квітня 2015 року, відповідачем 02 червня 2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення № форми «Р», яким ПАТ «БМЗ» визначено суму грошового зобовязання з мита на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання в розмірі 1450,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 362,50 грн. та № НОМЕР_1 форми «Р», яким позивачу збільшено розмір грошового зобовязання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України субєктами господарювання в розмірі 16288,98 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 4072,25 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, оскільки при їх винесенні відповідач не врахував наданих первинних документів.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем, відповідно до акту перевірки та письмових заперечень, витрати на транспортно-експедиційні послуги не приймаються з тих підстав, що акти виконаних робіт не дають змоги документально підтвердити та обчислити надання цих послуг (з загальної вартості наданих послуг не було виділено та документально не підтверджено витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та витрати на транспортування після ввезення). Довідки про експедиційно-транспорті витрати, які надані до митних органів для оформлення не вказано якому субєкту господарювання підтверджується вартість експедиційно-транспортних витрат, оскільки відсутня назва ПАТ «БМЗ». Дослідженням первинних документів встановлено їх дефектність та обєктів оподаткування, а тому відсутні підстави вважати здійснені позивачем операції реальними та враховувати їх вплив на податкову звітність. Наслідком такої позиції відповідача є винесення спірних податкових повідомлень-рішень, які є предметом розгляду в справі.

Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів (ч.1 ст.345 МК України).

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 МК України).

Посадовим особам органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної перевірки для з'ясування питань, пов'язаних з перевіркою, надається право: визначати суми податкових зобов'язань підприємства в порядку, визначеному цим Кодексом (п.11 ч.1 ст.347 МК України).

Таким чином, за наявності підстав для проведення документальної виїзної перевірки, при виявленні порушень митного законодавства, орган доходів і зборів наділений правом визначати суми податкових зобовязань. При проведенні перевірки відповідач дотримався вимог МК України стосовно процедури та порядку проведення перевірки.

Щодо правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень та наявності підстав для визначення позивачу грошових зобовязань суд зазначає наступне.

Посадові особи органів доходів і зборів під час проведення документальних виїзних перевірок підприємств з метою з'ясування питань перевірки мають право проводити зустрічні звірки.

Підставою для проведення зустрічної звірки є потреба у перевірці відомостей, отриманих від особи, безпосередньо або опосередковано залученої до операцій з товарами, переміщеними через митний кордон України, у тому числі ввезеними на територію вільної митної зони або вивезеними з цієї території, чи від будь-якої іншої особи, яка може володіти документами та даними, необхідними для прийняття рішення за результатами перевірки, якщо така особа не надасть пояснень та необхідних документальних підтверджень на письмовий запит органу доходів і зборів протягом трьох робочих днів з дати отримання запиту

Під час зустрічної звірки перевіряються дотримання вимог законодавства при здійсненні зовнішньоторговельних операцій, інформація, яка міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а також вид та обсяг операцій з товарами і здійснених розрахунків за них для з'ясування їх реальності та достовірності (ч.1-3 ст.348 МК України).

З акту перевірки вбачається, що ГУ ДФС у Херсонській області не проводило зустрічних звірок у субєктів господарювання, які надавали позивачу транспортно-експедиційні послуги, а висновки акту перевірки в спірній частині ґрунтуються на дослідженні актів виконаних робіт та доводів перевіряючої особи про дефектність товарно-транспортних накладних. Наслідком такої позиції є порушення позивачем ч.11 ст.58 МК України при визначенні митної вартості та п.190.1 ст.190 ПК України при сплаті податку на додану вартість.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні (ч.11 ст.58 МК України).

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 391 цього Кодексу (п.190.1 ст.190 ПК України).

Відповідно до п.27 ч.1ст.4 МК України митними платежами: а) мито; б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції); в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

За вимогами пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідач не вважає надані товариством акти виконаних робіт та товарно-транспортні накладні підставою для застосування ч.11 ст.58 МК України та враховувати їх вплив на обєкт оподаткування податком на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, в розумінні пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України.

ОСОБА_5 з розрахунком суми податкових зобовязань та штрафів ввізне мито нараховане по митним деклараціям 50801000/2014/002569 в розмірі 650,00 грн. та 50810000/2014/004427 в розмірі 800,00 грн.

Податок на додану вартість нарахований позивачу по операціям в період з 18.07.2012 року по жовтень 2014 року, в звязку з дефектністю товарно-транспортних накладних та невідповідністю актів виконаних робіт ознакам первинних документів.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей ОСОБА_6 визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

ОСОБА_6 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

ОСОБА_5 з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю передбачено ст.335 МК України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів (п.1 ч.1 ст.335 МК України).

Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи (відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, крім тих, що необхідні виключно для поміщення товарів у митний режим (ч.2 ст.335 МК України).

Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: … 3) транспортні (перевізні) документи (п.3 ч.3 ст.335 МК України).

При переміщенні імпортованих товарів через митний кордон України товариство надало повний пакет документів, в тому числі транспортні (перевізні) документи, яких було достатньо для підтвердження митної вартості товарів.

Судом досліджено документальні докази повязані з розрахунком вартості транспортно-експедиційних послуг, які містять окремий розрахунок вартості послуг до ввезення на митну територію України та витрати повязані з перевезенням імпортованих товарів по митній території (розрахунки вартості транспортно-експедиційних послуг, довідки про транспортно-експедиційні послуги на адресу митних органів). Дані докази дають змогу обчислити надання транспортно-експедиційних послуг (з загальної вартості наданих послуг можливо виділити та підтвердити витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та витрати на транспортування після ввезення).

Відповідач не заперечує факт отримання позивачем імпортованих товарів та факт перевезення товарів конкретними транспортними засобами, не заперечує проти правомірності укладених з контрагентами перевізниками договорів про надання транспортно-експедиційних послуг, не заперечує проти використання імпортованих товарів в господарській діяльності товариства та фактів належних розрахунків за отриманий товар.

Твердження відповідача про дефектність товарно-транспортних накладених, відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій є помилковим та спростовується наявними в справі доказами.

За відсутності порушень митного законодавства, відсутні підстави для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

За змістом норми частини 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду, розмір судових витрат тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що «відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

ОСОБА_5 Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для зясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 12 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 02.06.2015 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 02.06.2015р. яким ПАТ «Бериславський машинобудівний завод» збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 20361 грн. 23 коп., з яких основний платіж 16288, 98 грн. та штрафні (фінансові) санкції 4072,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 02.06.2015р. яким ПАТ «Бериславський машинобудівний завод» збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами господарювання в сумі 1820 грн. 50 коп., з яких основний платіж 1450,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 362,50 грн.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Бериславський машинобудівний завод" (74300, Херсонська область, м. Берислав, вул.25 Жовтня, 73, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судовий збір в сумі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок), шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 19 жовтня 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 5.2.2.