Справа № 0670/59/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/23261/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_17 про визнання дій протиправними та скасування розпорядження, за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулись до суду з позовами, у яких просили:

визнати протиправними дії голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_17;

скасувати розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_17 № 383 від 02.12.2010 «Про скасування розпоряджень голови Олевської районної державної адміністрації».

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2011 року позовні заяви об'єднано в одне провадження.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_17 № 383 від 02.12.2010 «Про скасування розпоряджень голови Олевської районної державної адміністрації».

У касаційній скарзі заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що у 2009-2010 роках на підставі розпоряджень голови Олевської районної державної адміністрації позивачам передані у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах двох гектарів кожному.

Отримавши державні акти на право власності на земельні ділянки, позивачі звернулись до Олевської районної державної адміністрації із заявами про зміну їх цільового призначення.

Розпорядженнями голови Олевської райдержадміністрації від 08.04.2010 №№ 153,155,156,157,158,159,160,161,162,163,164,166 позивачам надані дозволи на перепогодження проектів відведення наданих їм земельних ділянок на нове цільове призначення: забудовані землі (землі, які використовуються в комерційних цілях) і подати їх на розгляд та затвердження районної державної адміністрації.

02.12.2010 головою Житомирської обласної державної адміністрації прийнято спірне у цій справі розпорядження № 383 «Про скасування розпоряджень Голови Олевської районної державної адміністрації», яким скасовані розпорядження голови Олевської районної державної адміністрації від 08.04.2010 №№ 153, 155, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 166.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 21 та частини 1 статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Встановлено, що спір пов'язаний з прийняттям відповідачем розпорядження відносно земельних ділянок, на які позивачами отримані державні акти на право власності.

Такий чином спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок касаційного суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 211, 220-1, 228, 230, 231 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2012 року і постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_17 про визнання дій протиправними та скасування розпорядження.

Роз'яснити позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: