Справа № 2а-4186/12/1070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ К/800/14297/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року

у справі № 2-а-4186/12/1070

за позовом Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення активів у рахунок податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року, позов Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби (далі - Рокитнянська МДПІ Київської області ДПС; позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; відповідач) задоволено. Стягнуто на користь держави з ФОП ОСОБА_3 податковий борг у розмірі 2 764 902,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі ФОП ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що станом на 03 вересня 2012 року за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 2 764 902,00 грн., який виник внаслідок несплати ним самостійно визначених у поданих деклараціях за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2012 року та уточнюючих розрахунках за травень 2011 року, лютий, березень, квітень, травень 2012 року сум.

В матеріалах справи наявні докази формування та направлення контролюючим органом на адресу ФОП ОСОБА_3 податкової вимоги № 5 від 08 вересня 2011 року, яку останнім отримано 14 вересня 2011 року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

За правилами пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України передбачено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права в часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

А відтак, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів зменшення податкового боргу відповідача в період з 12 вересня 2011 року (надіслання підприємцю податкової вимоги) по 05 вересня 2012 року (звернення Рокитнянської МДПІ Київської області ДПС з позовом до суду) до нуля, судові інстанції цілком об'єктивно відхилили доводи ФОП ОСОБА_3 про те, що наявна в матеріалах справи податкова вимога є неналежним доказом вжиття податковим органом заходів щодо стягнення з відповідача податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Посилання підприємця на акт № 14/1701/ від 15 грудня 2011 року про результати позапланової перевірки з питань достовірності визначення показників декларацій з податку на додану вартість за період з 01 березня 2010 року по 01 грудня 2011 року, яким встановлено завищення ним податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 9 521 939,00 грн. та податкового кредиту з цього податку в розмірі 8 514 147,00 грн., як на доказ відсутності в ФОП ОСОБА_3 заборгованості з податку на додану вартість за охоплений перевіркою період та, відповідно, відкликання податкової вимоги № 5 від 08 вересня 2011 року, колегія суддів відхиляє, позаяк сам собою акт перевірки не породжує для платника правових наслідків, не змінює стану його суб'єктивних прав, не створює жодних додаткових обов'язків, а відтак і не нівелює задекларовані ним показники.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.