Справа № 826/19510/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської ради на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської ради про:

визнання протиправною бездіяльності щодо порушення процедури розгляду клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) - не більше 0,10 га в адміністративних межах м. Києва;

зобов'язання винести на засідання найближчої сесії Київської міської ради та розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) в адміністративних межах м. Києва у порядку та строки, передбачені ст.118 Земельного кодексу України та надати мотивоване рішення за результатами розгляду вказаного клопотання;

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність щодо порушення процедури розгляду клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтованою площею 0,10 га в адміністративних межах м. Києва;

зобов'язано повторно розглянути подане ОСОБА_3 клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтованою площею 0,10 га в адміністративних межах м. Києва у відповідності до норм чинного законодавства відповідно до положень ст. 118 Земельного кодексу України.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Київська міська рада подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та просили постановити в цій частині нову про відмову в задоволенні позову. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся до КМР із клопотанням (з додатками), в якому просив, в порядку реалізації гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтованим розміром до 0,10 га в межах м. Києва з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), а також надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Разом з тим, просив розглянути дане питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного та обґрунтованого рішення.

Листом № 05702-08/К-3137-5832 від 16.10.2014 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було відмовлено позивачу у розгляді клопотання по суті, оскільки таке клопотання та склад доданих до нього документів не відповідає вимогам ст.118 ЗК України, зокрема відсутні графічні матеріали із зазначеною конкретною земельною ділянкою.

Вирішуючи питання щодо правомірності відмови у розгляді заяви позивача шляхом надання йому відповіді у вигляді листа, судова колегія виходить з наступного.

Підпункт «б» ч.1 ст.81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, ч. 7 ст.118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання … відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє …, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.1861 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

При цьому, відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, 22.08.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до КМР з відповідним клопотанням про отримання безоплатно у власність земельної ділянки, в якому просив без його погодження виділити земельну ділянку орієнтованим розміром до 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), проте листом в задоволенні поданого клопотання ДЗР ВО КМР (КМДА) було відмовлено, у зв'язку з невідповідністю поданого клопотання вимогам ст.118 ЗК України, а саме у зв'язку з відсутністю графічних матеріалів.

Посилання апелянта на невідповідності поданого клопотання положенням ст.118 ЗК України, зокрема відсутність графічних матеріалів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, з матеріалів справи слідує, що до свого клопотання позивачем графічні матеріали було додано.

Крім того, Державне агентство земельних ресурсів України в своєму листі № К-3690-1808/6-13 від 19.12.2013 року щодо розгляду звернення позивача стосовно надання роз'яснення на яких графічних матеріалах зазначається бажане місце розташування і розмір бажаної земельної ділянки, зазначили, що законодавством не встановлено форму графічних матеріалів, які додаються до клопотання про відведення земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Це можуть бути схеми-розташування, викопіювання, кадастрові плани, зведені плани, карти тощо, які в повній мірі характеризують місце розташування земельної ділянки, її площу та розмірі.

Одночасно, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що на момент звернення позивача до Київради в публічному доступі була відсутня інформація щодо наявності вільних земельних ділянок (державної чи комунальної власності), а тому приходить до висновку, що подане позивачем клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки доля будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та додані до нього матеріли, зокрема й надані графічні матеріали, були подані позивачем у відповідності до ст.118 ЗК України.

В той же час, ч.1 ст.122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При цьому, згідно із п. «а» та п. «б» ст. 9 ЗК України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що законодавчі норми встановлюють право КМР передавати земельні ділянки у власність громадян саме на пленарних засіданнях (сесії).

Також, Конституційний Суд України надав офіційне тлумачення окремих положень Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», зокрема, рішенням від 25.12.2003 року № 21-рп/2003, де зазначено, що Київська міська державна адміністрація є єдиним в організаційному відношенні органом, що виконує функції виконавчого органу Київради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київраді, а з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України.

Поряд із цим, відповідно до пп.8 п. «б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, підготовка висновків про надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Крім того, згідно із пп.3.12 п.3 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київради №182/342 від 19.12.2002 року, ДЗР ВО КМР (КМДА) є структурним підрозділом виконавчого органу Київради (КМДА), готує та подає в установленому порядку проекти рішень Київради, розпоряджень Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київради (КМДА), а також подає свої висновки з питань: розпорядження землями в межах міста Києва; передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок в користування, вилучення земельних ділянок; продажу земельних ділянок у власність; викупу земельних ділянок для суспільних потреб міста; звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; встановлення та зміни межі районів у місті, в порядку, встановленому законодавством України; встановлення сервітуту (права на обмежене користування).

Таким чином, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в ст.118 ЗК України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення. Між тим, надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у ст.118 ЗК України, а саме рішенням сесії Київради.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено право колегіального органу міської ради делегувати свої повноваження будь-якому структурному підрозділу ради, оскільки такі повноваження здійснюються виключно депутатами міськради, а рішення приймаються виключно шляхом голосування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.12.2013 р. №21-358а13.

Правильними є також доводи суду першої інстанції, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах м. Києва та зобов'язання КМР повторно розглянути клопотання позивача від 22.08.2014 р. про надання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах м. Києва у відповідності до норм чинного законодавства відповідно до положень ст.118 ЗК України.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам апелянт, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій щодо не розгляду заяви позивача на сесії ради.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.