Справа № 2-а-855/10
Суддя: Сімонова С. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-855/ 10 р
ПОСТАНОВА

іменем України

13 грудня 2010 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої - судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря - Лимар К.І.,

позивача ОСОБА_1 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області про виплату недоотриманою державної та додаткової пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області про виплату недоотриманою державної та додаткової пенсії

У поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що є учасником ліквідації

наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, йому була встановлена 2 група

інвалідності. Уважає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на

призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %

мінімальної пенсії за віком як інвалід 2 групи, та в розмірі 50 % - як інвалід 3 групи Крім

того, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» уважає, що розмір пенсії не може

бути нижчим по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, а по 3 групі - 6 мінімальних пенсій за віком.

Тому просив суд визнати дії пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області щодо відмови у здійснені перерахунку пенсії в розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсію по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 05.06.2003 по 01.07.2006 та по другій групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за період з 01.07.2006 по 26.04.2010.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, подав до суду заперечення в яких

просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу без участі

його представника з урахуванням письмових заперечень.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необов'язкові.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом про адміністративне судочинство, звернутися до адміністративного суду, якщо уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом установлено:

ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 7-66 ТЕ № 0023389 (а.с.8), а також перебуває на обліку як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до 1-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення Серії А №418964, виданого 12.06.2003 (а.с.7), а також отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення № 381285 (а.с.9).

Судом установлено і не заперечується відповідачем, що позивач є інвалідом 2-ї групи та учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Частиною 1 статті 46 Конституції України установлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, а інвалідам III групи - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а інвалідам 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 50 вказаного Закону викладено в новій редакції, було передбачено, що особам віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2 групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по З групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по 2 групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статті 50, статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому з 22 травня 2008 року діяли норми ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлено, що для інвалідів 2 групи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірах - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином з 22 травня 2008 року позивач мав право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідному розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а розмір пенсії не міг бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

У той же час в період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року включно відповідач діяв в межах норм чинного законодавство, тому за вказаний період позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Із статі 50 вказаного Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно із чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має.

Суд не бере до уваги положення ч. З ст. 28 вищезазначеного Закону, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У той же час в період з 29 жовтня 2001 року по 01 січня 2008 року дія відповідних норм ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинена не була та підлягала виконанню органами Пенсійного фонду України.

Посилання відповідача на те, що п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530 при вирішенні справи не приймається до уваги, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 50, 54 Закону № «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням визначення поняття мінімального пенсії за віком частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України.

За таких умов, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести виплату пенсії з урахуванням проведених виплат.

З метою повного захисту прав та інтересів позивача суд уважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області в нарахуванні додаткової пенсій позивачу в розмірі передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, суд уважає за необхідне зазначити, що в даному випадку йде мова про перерахунок, а не призначення пенсії, оскільки пенсія вже була призначена позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується строків звернення позивача до суду, то такий строк не пропущено, згідно ч.2 ст.87 Закону України «По пенсійне забезпечення» суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Керуючись ст.ст. 11, 64 Конституції України, ст.ст. 45, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 7, 8, 9, 1П 11 71 1 160 - 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області у здійснені перерахунку та виплаті недорахованої державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 3 групи з 05.06.2003 по 01.07.2006, як інваліду 2 групи з 01.07.2006 по 31.12 2006 та з 22.05.2008 по 26.04.2010.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду З групи з 05.06.2003 по 01.07.2006 , як інваліду 2 групи з 01.07.2006 по 31.12 2006 та з 22.05.2008 по 26.04.2010 урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Пирятинському районі Полтавської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову пенсію відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інваліду 3 групи з 05.06.2003 по 01.07.2006 , як інваліду 2 групи з 01.07.2006 по 31.12 2006 та з 22.05.2008 по 26.04.2010 урахуванням виплачених сум.

У іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її проголошення.

Головуюча -