Справа № 814/3149/13-а
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

07.07.2015 р. Справа № 814/3149/13-а

Миколаївський окружний адміністративний суд у складi суддi Малих О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за

адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (вул. Новозаводська, 17, м. Миколаїв, 54028)

до відповідача: Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54030)

за участю Прокуратури Миколаївської області (вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030)

про скасування податкових повідомлень від 16.06.2010р. № 17, від 16.06.2010р. № 19,

в с т а н о в и в:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сандора», звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень Миколаївської митниці ДФС (далі - Митниця) від 16.06.2010 року № 17 про визначення податкового зобов'язання з акцизного збору та застосування штрафних санкцій (загальна сума 65377,50 грн.) та № 19 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій (загальна сума 41075,82 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав наступне. На виконання укладеного 19.11.2007 позивачем і фірмою «SemVin-Service» S.R.L. (Республіка Молдова) контракту № 06-11/07 у квітні 2008 року позивач ввіз на територію України в режимі ІМ40 сировину для власного виробництва: виноматеріал виноградний натуральний, необроблений ординарний сухий білий «Столовий білий» і сухий рожевий «Ізабелла» (надалі - товар). Для митного оформлення позивач подав відповідачу вантажні митні декларації (ВМД): № 50400012/2008/1662, № 504000012/2008/1666, № 504000012/2008/1667, № 504000012/2008/1673 від 01.04.2008 року, № 504000012/2008/2195, № 504000012/2008/2198, № 504000012/2008/2201 від 24.04.2008 року. До ВМД позивач додав міжнародні товарно-транспорті накладні CMR, інвойси, сертифікати походження за формою СТ-1 та посвідчення про якість. Товар був задекларований за кодами УКТ ЗЕД і . Згідно з пунктом «в» частини 2 статті 3 Закону України від 15.09.1995 року № 329/95-ВР «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» (далі - Закон № 329) не підлягають оподаткуванню акцизним збором вартість та обсяги імпортованої чи обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів. Оскільки ввезений позивачем виноматеріал був використаний для виробництва підакцизного товару (вина), акцизний збір при митному оформленні не сплачувався. За результатами проведеної у 2009 році перевірки відповідач дійшов висновку про те, що вартість імпортованого позивачем у квітні 2008 року виноматеріалу мала оподатковуватись акцизним збором. На підставі цього висновку відповідач 16.06.2010, з посиланням на підпункт «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі -Закон № 2181), визначив податкове зобов'язання зі сплати акцизного збору і пов'язане з цим податкове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість (на збільшену вартість ввезеного товару). Крім того, позивач, з посиланням на підпункт 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181, застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 50% від заниження сум податкових зобов'язань. На думку позивача, належних правових підстав для цього у відповідача не було.

У письмових запереченнях на позовну заяву відповідач вказав, що проведена ним перевірка не підтвердила факт виготовлення позивачем вина із імпортованих виноматеріалів, в даному випадку мало місце змішування товарів (компонентів) без надання одержаній продукції характеристик, що істотно відрізняють її від вихідних складових, що, у відповідності зі статтею 280 Митного кодексу України, не є критерієм достатньої переробки. За таких обставин позивач мав при митному оформленні сплатити акцизний збір.

17.08.2010 року перший заступник прокурора Миколаївської області повідомив про вступ прокурора у справу.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 29.09.2009 року по 21.12.2009 року Митницею було проведено планову документальну виїзну перевірку стану дотримання ТОВ «Сандора» законодавства України з питань митної справи за період діяльності з 01.04.2008 року по 30.06.2009 року, за результатами якої було оформлено Акт № 0010/9/504000000/ від 21.12.2009 року.

За висновками акта перевірки за фізико-хімічними показниками імпортований позивачем товар не відповідає товару, який класифікується у товарній позиції 2204 30. Підприємством не наведені технологічні операції, що змінюють фізико-хімічні показники готової продукції відповідно до ГСТУ 202.002 від фізико-хімічних показників імпортованої продукції, яка, відповідно до наданих документів повністю походить з території Республіки Молдова, чим порушені вимоги п. «в» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби», ст. 1 Закону України «Про ставки акцизного збору», ст.ст. 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Статтею 1 Закону України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої» встановлено ставки акцизного збору на виноматеріали, які відносяться до товарної позиції 2204 30.

З урахуванням виявлених під час перевірки порушень, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Сандора» занизило податкові зобов'язання на загальну суму 93 323,58 грн., в т.ч. податок на додану вартість - 27 383,88 грн., ввізне мито - 22 354,70 грн., акцизний збір - 43 585,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення:

- № 17 від 16.06.2010 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем акциз на виноробну продукцію в розмірі 65 377,50 грн., з яких за основним платежем 43 585,00 грн., за штрафним санкціями - 21 792,50 грн., за порушення п. «в» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби»;

- № 19 від 16.06.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 41 075,82 грн., з яких за основним платежем - 27 383,88 грн., за штрафними санкціями - 13 691,94 грн. за порушення п. 10.2 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» від 15.09.1995 року № 329/95-ВР (зі змінами та доповненнями) не підлягають оподаткуванню вартість та обсяги імпортованої чи обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів.

У пп. 5.1.1 п. 5.1 розділу п'ятого Інструкції про порядок справляння акцизного збору в разі ввезення товарів суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності на митну територію України, затвердженої наказом Держмитслужби України від 21.01.2000 року № 33 (зареєстровано в Мін'юсті України 08.02.2000 року за № 73/4294, зі змінами та доповненнями, за текстом - Інструкція № 33) зазначено, що акцизний збір не справляється з сировини, імпортованої для виробництва алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що ввозиться підприємствами - виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів безпосередньо для виготовлення таких товарів, за наявності довідки податкової інспекції (адміністрації) за місцезнаходженням цього підприємства.

Пунктом 2 Постанови Верховної Ради від 12.09.1996 № 365/96-ВР «Про перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір» передбачено, що перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір, визначається і обмежується переліком підакцизних товарів, які ввійшли до вказаних у цьому пункті законів України.

До їх числа, зокрема, віднесено Закон України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої», який регулює спірні правовідносини, та яким затверджено ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої відповідно до кодів товарів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), що базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Абзацом другим статті 2 Закону України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої» передбачено, що ставка акцизного збору на вироблені в Україні з вітчизняної сировини виноматеріали (код згідно з УКТ ЗЕД 2204 30), що реалізуються посередницьким організаціям і населенню, та виноматеріали, вироблені на підприємствах первинного виноробства для суб'єктів підприємницької діяльності, що не є виробниками виноробної сировини (винограду), крім підприємств вторинного виноробства, які використовують ці виноматеріали для виробництва готової продукції, становить 1,0 гривні за 1 літр. Митним органом підтверджено правильність визначення позивачем при митному оформленні імпортованого товару коду УКТЗЕД , 220429650, а також зазначено,що за фізико-хімічними показниками імпортований товар не відповідає товару, який класифікується у товарні позиції 2204 30.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що оскільки відповідно до абзацу другого статті 2 Закону України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої» підакцизними є лише ті виноматеріали, на які встановлено код 2204 30, то висновок суду першої інстанції про те, що виноматеріали позивача, що мають код 2204 29 не можуть вважатися підакцизними є правильним.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у редакції, чинній до 1 січня 2011 року, якщо гідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 313 МК (яка діяла до 01 червня 2012 року) класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених УКТ ЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

Таке застосування зазначених норм матеріального права відповідає позиції Верховного Суду України висловленій у постановах від 21.01.2011 року, 18.09.2012 року, 04.11.2014 року (справи №№ 21-64а10, 21-203а12, 21-479а14 відповідно).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 11, 71, 122, 158, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення Миколаївської митниці ДФС № 17 від 16.06.2010 року.

3. Скасувати податкове повідомлення Миколаївської митниці ДФС № 19 від 16.06.2010 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Малих