Справа № 2а-3180/08/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2010 р. № 2а-3180/08/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

з участю секретаря судового засідання Новосада В.М.

позивача ОСОБА_1,

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні в м.Львові за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Прокуратури Франківського району м.Львова, про визнання дій незаконними та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Прокуратури Франківського району м.Львова, про визнання дій по виселенню з квартири незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2005 року.

В позовній заяві позивачі зазначають про те, що органом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження після закінчення строку встановленого законом для предявлення виконавчого документу до виконання. Також, позивачі стверджують, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства з квартири виселено неповнолітню особу.

Відповідач в запереченні проти адміністративний позову зазначає, що ним не було пропущено строків предявлення виконавчого документу до виконання, оскільки такий строк переривався. Окрім того, просить суд застосувати наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Представник третьої особи в судовому засідання вважає, що позов підлягає до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та третьої особи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Рішенням Франківського районного суду від 28.11.2000 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою зобовязано останніх усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою м.Львів, вул.Наукова, 26/36 та виселити їх без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року за №606-XIV (з наступними змінами та доповненнями), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною 1 ст.24 цього ж Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Як вбачається з копії супровідного листа виконавчий документ у даній справі був скерований на адресу відповідного органу державної виконавчої служби 23.01.2001 року.

В матеріалах справи наявний витяг з алфавітного покажчика до виконавчих документів за 2001 рік, згідно з яким згаданий виконавчий документ отриманий відповідачем 30.01.2001 року.

Постановою від 22.02.2005 року державний виконавець Красевич М.С. відкрив виконавче провадження за заявою ОСОБА_6 про примусове виконання виконавчого листа за №2-4053/00 про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з житлового приміщення за адресою м.Львів, вул.Наукова, 26/36 без надання іншого житлового приміщення.

Як вбачається з наведеної постанови виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа виданого Франківським районним судом м.Львова 22.02.2005 року.

Також, відповідачем невірно зазначено дату набрання судовим рішення законної сили 09.02.2000 року, оскільки рішення суду прийняте 28.11.2000 року.

При цьому, судом встановлено, що по згаданій цивільній справі було видано виконавчий лист та його дублікат від 22.02.2005 року, що підтверджується листами Франківського районного суду від 11.09.2009 року та від 22.09.2010 року, а також відміткою на аркуші опису матеріалів цивільної справи.

А тому, для встановлення обставин переривання строку звернення виконавчого документу до виконання судом неодноразово витребовувались докази на підтвердження вчинення будь-яких процесуальних дій щодо здійсненні виконавчого провадження на підставі виконавчого документу отриманого відповідачем 30.01.2001 року.

Проте, органом державної виконавчої служби, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не представлено суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення вищенаведених процесуальних дій та обставини переривання строку предявлення виконавчого документу до виконання.

Франківський районний суд у своїх листах від 11.09.2009 року та від 22.09.2010 року також не повідомляє про надходження на його адресу від Франківського відділу державної виконавчої служби будь-яких документів повязаних з виконанням рішення суду від 28.11.2000 року.

З огляду на викладене, у суду не має підстав вважати, що строк предявлення виконавчого документу до виконання переривався, а тому приходить до висновку, що виконавче провадження щодо виконання рішення Франківського районного суду від 28.11.2000 року було відкрито відповідачем з пропуском строку, визначеного ст.21 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позивачів про виселення з квартири неповнолітнього ОСОБА_5 не знайшли свого відображення в матеріалах справи, оскільки згідно з актом державного виконавця від 25.03.2005 року йдеться лише про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.181 КАС України передбачено, що у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, позовну заяву може бути подано до суду, зокрема у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимог ч.1 ст.100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки на момент звернення позивачів до суду наслідком пропущення строку звернення до суду була відмова у задоволенні позову, то за своїми правовими наслідками даний строк є матеріальним, а норми права, які регулюють цей строк є матеріальними.

А тому, з врахуванням принципу законності судового рішення визначеного ч.2 ст.159 КАС України, суд при вирішенні даної адміністративної справи застосовує наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду визначені ч.1 ст.100 КАС України в редакції, що діяла на момент звернення до суду.

Як вбачається з акту державного виконавця, позивачів було виселено з квартири 25.03.2005 року, а до суду останні звернулися лише 24.06.2008 року, тобто з пропущення строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч.2 ст.181 КАС України.

При цьому, причини пропущення строку звернення до суду не є поважними, оскільки залежали від волі позивачів.

Посилання позивачів на несвоєчасне накладення арешту на квартиру, з якої вони були виселені не беруться судом до уваги, оскільки ухвала Франківського районного суду від 14.07.2005 року прийнята в межах цивільної справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, що не перешкоджало останнім звернутися до суду.

Отже, враховуючи те, що позивачами пропущено строк звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмоити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 листопада 2010 року.

Суддя В.Я.Мартинюк