Справа № 2-а-2885/2010
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-а-2885/2010 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2010 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Пелих О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені Старобільського районного суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 на постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18.11.2010 р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 на постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18.11.2010 р..

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 18 листопада 2010 р. приблизно о 10.00 годині він рухався на власному автомобілі НОМЕР_1 з пасажиром ОСОБА_3. Приїжджаючи по вул. Октябрьській м. Луганську він пересік перехрестя доріг. Дорога у даному місці має дві смуги для руху в одному напрямку і дві у зустрічному. Ділі за перехрестям приблизно на відстані 10 метрів він перетнув нерегульований пішохідний перехід позначений розміткою та відповідним знаком. В момент перетину автомобілем нерегульованого пішохідного переходу на проїжджу частину дороги протилежної двійної смуги руху вийшов пішохід жінка, яка перед цим слідувала по тротуару вздовж дороги. При цьому не дотримуючись вимог п.4.10 ПДР вийшла на проїжджу частину не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближались, хоча його оглядовість була обмежена транспортними засобами, які зупинилися на перехресті доріг на сигнал світлофора. Він побачив пішохода, але його автомобіль вже вїжджав на нерегульований пішохідний перехід і якщо, він би його зупинив, то перекрив пішохідний перехід. У звязку з чим продовжив рух на автомобілі далі, тому, як вже не мав можливості надати перевагу у русі пішоходу на виконання п.18.1 ПДР України. Був зупинений інспектором Дроботом С.І., який на підставі усних звинувачень у відношенні нього склав протокол про адміністративне правопорушення за невиконання вимог п.18.1 ПДР України та виніс постанову ВВ №441658 від 18.11.2010 р., згідно з якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 гривень. Вважав, що ПДР він не порушував і заперечував свою причетність до цього. Під час складання протоколу інспектор продемонстрував йому відеозапис моменту переїзду його автомобілем пішохідного переходу, який повністю підтверджував його пояснення. Просив суд скасувати постанову ВВ №441658 від 18.11.2010 р. у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач інспектор 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, пояснень щодо предмету позову не надав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З диспозиції ч.1 ст.122 КУоАП видно, що до вказаного адміністративного правопорушення притягаються водії транспортних засобів за порушення правил проїзду пішохідних переходів ...

Пунктом 18.1 ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Інспектором 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він 18.11.2010 року в 10.07 годин керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Октябрьській в м. Луганську не надав перевагу в русі пішоходу, який переходив проїжджу частину по пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою, чим порушив, п. 18.1 ПДД України.

За вчинення вказаного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2010 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУоАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються ... поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, … свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З пояснень позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього, судом встановлено, що ОСОБА_1 не визнає порушення п. 18.1 ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Свідки (поняті), які б могли підтвердити порушення позивачем п.18.1 ПДР України відповідачем не допитувалися.

Інших доказів, які б підтверджували факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 до справи не додано.

Як свідчить запис в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксування відповідачем технічними приладами та технічними засобами, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України відбувалося, проте відтворити відеозапис у суді не видалося можливим у звязку з ненаданням його суду інспектором.

Разом з тим, згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3, який 18.11.2010 року заходився у якості пасажира у автомобілі, яким керував ОСОБА_1М.(а.с.6) та схеми маршруту автомобіля ОСОБА_1 (а.с.7) судом встановлено, що рухаючись по вул. Октябрьській м. Луганську позивач п.18.1 ПДР України не порушував.

На підставі ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, - одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає припиненню при відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 ст.9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати також і вимоги ст. 293 КУпАП, оскільки КАС України вказане питання не врегульовано.

Відповідно до ч.1 ст.293 КУпАП, - суд повинен при розгляді вказаного позову перевірити законність і обґрунтованість винесеної постанови і прийняти одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене суд вважає, що постанова інспектора 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії ВВ №441658 від 18.11.2010 р. відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю, а тому задовольняє позов в повному обсязі.

Згідно із ч. 4 ст. 288 КУпАП, ОСОБА_1, як особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись 62 Конституції України, п.18.1 ПДР України, ч.1 п.1ст. 247, ст.251, 254 ч.4 ст.288 КУпАП, ст.ст.10,11, 12, 72, 86, 90, 159-163, 1712 , 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 на постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18.11.2010 р. задовольнити.

Постанову інспектора 3-го Луганського взводу ДПС ВДАІ ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії ВВ №441658 від 18.11.2010 р. у відношенні ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Пелих