Справа № 2а-1238/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" березня 2012 р. Справа № 2а-1238/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомир апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду від "31" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2011 року позивач звернувся з адміністративним позовом і просить зобов"язати управління Пенсійного Фонду провести доплату до пенсії та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю у відповідності із ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1.10.2010 року та виплачувати в подальшому щомісячно .

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 31 травня 2011 року позов задоволено:визнано дії відповідача неправомірними та зобов"язано управління Пенсійного фонду України в Олевському районі провести донарахування та виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю в розмірі, визначеному ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 13.10.2010 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олевському районі, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

Статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 51 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач не виплачував позивачу доплату як особі, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі передбаченому ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв"язку з чим він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме: зобов"язав відповідача провести донарахування та виплатити позивачу кошти, передбачені ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 13.10.2010 року.

Оцінюючи таку правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати протягом визначеного судом строку постійно змінювався в сторону збільшення.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати..

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Отже,вимоги позивача підлягають задоволенню.

В той же час колегія суддів приходить до висновку , що ухвалюючи по суті правильне рішення, суд першої інстанції помилково зобов"язав відповідача провести перерахунок доплати до пенсії, починаючи з 13.10.2010 року не обмежившись відповідним строком, тобто зобов"язав проводити перерахунок на майбутнє, що було зазначено у третьому абзаці резолютивної частині оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав , свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод та інтересів. Захист порушених прав , свобод та інтересів на майбутнє, які не відбулися в часі чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов"язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу доплат на майбутнє не грунтується на чинному законодавстві.

Позивач звернувся до суду 11 травня 2011 року , а тому в даному випадку враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду і цей строк для позивача закінчується 11.11.2010 року , то відповідача необхідно зобов"язати провести перерахунок доплати до пенсії з 11.11.2010 року по 11.05.2011 року.

За таких умов, відповідно до ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду , суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 31.05.2011р. у справі змінити, виклавши абзаци третій та четвертий резолютивної частини постанови таким чином:

"Визнати неправомірними дії ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Олевському районі по відмові у нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення т а пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю згідно ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі проводити донарахування та виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює одній мінімальніій заробітній платі, щомісячно, за період з 11.10.2010р. по 11.05.2011року.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю, в розмірі, визначеному ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з розрахунку 15% мінімальної пенсії за віком, щомісячно, починаючи з 11.10.2010року"

В решті постанову - залишити без змін.

Постанова в частині зміни постанови набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в частині зміни постанови.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Східна, 8,м. Олевськ,Житомирська область,11001

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська , 31,м.Олевськ,Житомирська область,11001