Справа № 804/9510/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 р. Справа № 804/9510/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенко Д.О.
при секретарі Гелетій М.Т.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Протеїнова Компанія» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша протеїнова компанія» (далі ТОВ «Перша протеїнова компанія») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (далі Дніпропетровська ОДПІ):
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З клопотанням про перенесення розгляду справи не звертався.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та те, що відповідач - суб'єкт владних повноважень - був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає можливим розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у ній доказами відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» зареєстроване 29.04.2013 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією та знаходиться на податковому обліку в Дніпропетровській обєднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.
Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності позивача є добування руд інших кольорових металів; оптова торгівля металами та металевими рудами; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; добування інших корисних копалин та розроблення карєрів; будівництво інших споруд.
В період з 16.01.2015 року по 28.02.2015 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» з усіх питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.04.2013 по 30.11.2014 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №55/22-02/38695566 від 03.02.2015 року, яким зафіксовано порушення ТОВ «Перша Протеїнова Компанія»: п. 135.5.3 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, а саме занижено податок на прибуток за 2013 рік у сумі 3 701 588 грн.; п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року, а саме занижено податок на додану вартість за період з 30.04.2013 року по 30.11.2014 року на загальну суму 6 103 грн.; п.239.2 ст.239 Податкового кодексу України, а саме не подало в десятиденний строк розрахунок суми збору за вперше зареєстрований в Україні в автомобіль у 2014 році.; п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, а саме підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 3 021 498 грн.; п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, а саме завищено витрати всього у сумі 14 899 601 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України ТОВ «Перша Протеїнова компанія» завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3 483 311 грн.
На підставі наказу Дніпропетровської ОДПІ від 18.03.2015 року №165 податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також з питань дотримання валютного та іншого законодавства за період фінансово-господарської діяльності за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №148/22-02/38695566 від 07.04.2015 року, яким зафіксовано порушення ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 4 581 749,00 грн.
Правомірність податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток),операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Порядок визначення доходів і їх склад встановлено статтею 135 Податкового кодексу України, відповідно якої, доходи, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статі 137, на підставі документів, визначених пунктом 135.2 цієї статті та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається, відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового Кодексу України, інші доходи включають вартість товарів (робіт/послуг) безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
У відповідності до п. 138.1 ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 ст.138: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 ст.138, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 ПК України; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї ст.138 а у статті 139 ПК України.
Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України (п. 138.2 ст. 138 ПК України).
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, податковий орган визначив нереальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Украгрополісся», ТОВ «Алюр ЛТД», ТОВ «ПКФ «Восток Трейд», ТОВ «Коменерго-Комп», ТОВ «Форта-Комп», ТОВ «Ліберум», ТОВ «Корола», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Білтекс-ТД», ТОВ «Сантрейд», ТОВ «ТД Протеїн-Продакшн» та ТОВ «КСВ-Груп» з огляду на відсутність в останніх належним чином оформлених паперових носіїв, відсутність основних фондів, сертифікатів якості на товар.
Зокрема, було враховано матеріали перевірок вищенаведених контрагентів позивача, які свідчать про здійснення ними діяльності спрямованої на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Украгросоя», ТОВ «Алюр ЛТД», ТОВ «ПКФ «Восток Трейд», ТОВ «Коменерго-Комп», ТОВ «Форта-Комп», ТОВ «Ліберум», ТОВ «Корола», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Білтекс-ТД», ТОВ «Сантрейд», ТОВ «ТД Протеїн-Продакшн» та ТОВ «КСВ-Груп» з позивачем, останній завищив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та з податку на додану вартість.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.07.2013 року позивачем було укладено договір поставки №17 з ТОВ «Украгросоя», в результаті якого позивач отримав макуху соєву в загальній кількості 22,72 тонни на загальну суму 134 048,00 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Украгросоя» від 14.09.2015 року у липні 2013 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Украгросоя». Товар постачався на умовах ЕХW Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Новопетрівка, вул. Дружби, 100.
Судом встановлено, що 28.04.2014 року позивачем було укладено договір поставки №2804/14 з ТОВ «Коменерго-Комп», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 3 572 706,10 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Коменерго-Комп» від 01.09.2015 року у травні-червні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Коменерго-Комп». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Судом встановлено, що 26.05.2014 року позивачем було укладено договір поставки №26/0514 з ТОВ «Форта-Ком», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 459 010,20 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Форта-Ком» від 02.09.2015 року у червні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Форта-Ком». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Судом встановлено, що 06.04.2014 року позивачем було укладено договір поставки №604/1 з ТОВ «Ліберум», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 3 404 811,30 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Ліберум» від 02.09.2015 року у квітні-травні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Ліберум». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Судом встановлено, що 03.03.2014 року позивачем було укладено договір поставки №303-3 з ТОВ «Юніком-Сервіс» (правонаступник ТОВ «Корола), в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 1 377 416,30 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Корола» від 04.09.2015 року у березні-квітні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Юніком-Сервіс». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Судом встановлено, що 27.01.2014 року позивачем було укладено договір поставки №1-27 з ТОВ «Бізнескомпані», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 4 202 170,68 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Бізнескомпані» від 03.09.2015 року у лютому-березні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Бізнескомпані». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Згідно письмових пояснень ТОВ «Білтекс-ТД» від 04.09.2015 року у червні-липні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «Білтекс-ТД». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
Судом встановлено, що ДП «Сантрейд» та ТОВ «Перша протеїнова компанія» дійсно уклали договори поставки: №683071 від 02.06.2014 року, №683716 від 10.06.2014 року, №682732 від 28.05.2015 року та №683712 від 06.06.2014 року згідно яких було реалізовано на адресу позивача шрот соняшниковий та лушпиння соняшника на умовах FCA зі складу, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 46.
Судом встановлено, що 10.09.2013 року позивачем було укладено договір поставки №ППК-10-09 з ТОВ «Торговий Дім «Протеїн-Продакшн», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та шроту соєвого на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 804 442,00 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «ТД «Протеїн-Продакшн» у червні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «ТД «Протеїн-Продакшн». Товар постачався на умовах EXW ТОВ «ТД «Протеїн Продакшн» м. Кіровоград, с. Нове, вул. Ливарна, 10.
Судом встановлено, що 30.06.2014 року позивачем було укладено договір поставки №3006/14/5 з ТОВ «КСВ-груп», в результаті чого було здійснено реалізацію шроту соняшникового та макухи соняшникової на адресу ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» на загальну суму 3 266 402,62 грн.
Згідно письмових пояснень ТОВ «КСВ-груп» від 01.09.2015 року у липні-вересні 2014 року була здійснена оплата на розрахунковий рахунок ТОВ «КСВ-Груп». Товар постачався на умовах DDP склад Покупця, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхівцеве, вул. Нова, 50-а.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним вказаних договорів, укладених позивачем з вищезазначеними контрагентами. Факт укладення цих договорів та їх виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів.
Сума витрат за зазначеними операціями включено до складу витрат.
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок вони є такими, які підлягають обовязковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
За отримані від контрагентів товари та послуги ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» проведено розрахунки в повному обсязі.
Отримані товари та роботи (послуги) було використано позивачем у власній господарській діяльності.
Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи на продаж товарів та надання робіт/послуг від контрагентів, виписані особами, які на час їх видання не втратили статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення до складу витрат та податкового кредиту відповідних сум за такими господарськими операціями.
При цьому, судом не приймаються посилання відповідача, як на підставу відсутності реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Украгрополісся», ТОВ «Алюр ЛТД», ТОВ «ПКФ «Восток Трейд», ТОВ «Коменерго-Комп», ТОВ «Форта-Комп», ТОВ «Ліберум», ТОВ «Корола», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Білтекс-ТД», ТОВ «Сантрейд», ТОВ «ТД Протеїн-Продакшн» та ТОВ «КСВ-Груп» на акти про неможливість проведення зустрічної звірки, оскільки вони не можуть вважатися безперечними доказами підтвердження нереальності спірних господарських операцій, адже факти здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами під час здійснення зазначених звірок взагалі не перевірявся, а наведені висновки складено за відсутності первинних та бухгалтерських документів підприємств, оскільки всі зазначені підприємства були відсутні за місцезнаходженням. Отже, акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Як вбачається з акту перевірок, додатковою підставою для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» з контрагентами, являється відсутність товарно-транспортних накладних на постачання товару (ремені, олівці), та недоліки у їх заповненні.
Однак, згідно з пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Крім того слід зазначити, що у разі підтвердження дійсного виконання вiдповiдних господарських операцій певні недоліки первинних документів є свідченням недобросовiсностi постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до вiдповiдальностi.
Щодо посилань податкового органу на відсутність сертифікатів якості на товарно-матеріальні цінності, що передавались контрагентами за договорами поставки, суд зазначає, що договорами поставки не було передбачено необхідність надання таких сертифікатів.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджують рух активів в процесі здійснення господарських операцій, зв'язок між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача та досліджені докази, суд вважає, помилковим висновок податкового органу, щодо непідтвердження реальності проведених господарських відносин між ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» та контрагентами.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» та ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Украгрополісся», ТОВ «Алюр ЛТД», ТОВ «ПКФ «Восток Трейд», ТОВ «Коменерго-Комп», ТОВ «Форта-Комп», ТОВ «Ліберум», ТОВ «Корола», ТОВ «Бізнескомпані», ТОВ «Білтекс-ТД», ТОВ «Сантрейд», ТОВ «ТД Протеїн-Продакшн» та ТОВ «КСВ-Груп» є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ТОВ «Перша Протеїнова Компанія» має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при визначені об'єкту оподаткування податком на додану вартість та при формуванні податкової звітності з податку на прибуток приватних підприємств.
Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача. Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагенти є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Протеїнова Компанія» підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем судових витрат у розмірі 487,20 грн. сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Протеїнова Компанія» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1