Справа № 2а/0614/516/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2012-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко А.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" квітня 2012 р. Справа № 2а/0614/516/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області та ОСОБА_4 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "21" березня 2011 р. справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою від 21 березня 2011 року Малинський районний суд Житомирської області позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області стосовно сплати ОСОБА_4 за період з 10.08.2010 року по 10.02.2011 року пенсійних та соціальних виплат в менших розмірах, ніж передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Малинському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 за період з 10.08.2010 року по 10.02.2011 року:

- додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із розміру, встановленого ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що становить 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, з урахуванням проведених виплат;

- пенсії, як інваліду ІІ-ї групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із розміру, встановленого ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, що фінансування зазначених витрат проводиться виключно за рахунок державного бюджету відповідними розпорядниками бюджетних коштів, а Пенсійний фонд України на включається до Державного бюджету України, тому стягнення даних грошових витрат з ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі є незаконним. Просив скасувати постанову суду та винести нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю. Посилається на ст.ст.268, 1175 ЦК України, які передбачають, що шкода, завдана фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що бу прийнятий органом державної влади відшкодовується державою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПФ України в Малинському районі підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, має другу групу інвалідності, пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області.

З розпорядження №177274 від 17.07.2008 року, вбачається, що ОСОБА_4 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які мають одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позов в частині визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови перерахувати ОСОБА_4 основну державну пенсію, відповідно до положень 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату пенсії у відповідності до вимог ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції не звернув увагу, що на позивача не розповсюджуються приписи ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Встановлено, що пенсія позивачу призначена згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсі тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз'яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату військовим пенсіонерам сум, передбачених ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову в частині перерахунку позивачу додаткової пенсії за шкоду здоров'ю, що передбачена ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом про визнання дії відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області визнати дії відповідача щодо відмови в проведенні нарахування йому пенсії відповідно до ст.ст. 39, 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та стягнути заборговану суму пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Однак судом першої інстанції вирішено не всі позовні вимоги ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 проживає в с. Слобідка Малинського районна, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем будуть порушені права на отримання допомоги у встановленому законом розмірі в майбутньому, а оскільки закон не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів особи в даному випадку, тому не допускається прийняття рішення щодо захисту прав та інтересів від будь-яких посягань на майбутнє, тобто суд розглядає справу про порушення права, яке (порушення) виникло та існує.

Разом з цим, за своєю правовою природою передбачені статтями 39 та 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" соціальні виплати є доплатою до пенсії та додатковою пенсією. Пенсія - це періодичний платіж. Її регулярна виплата не обмежена у часі. Додаткова пенсія нерозривно пов'язана з виплатою основної пенсії та теж має не визначений у часі граничний термін виплати. Доплата до пенсії є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на неї право і також нерозривно пов'язана з виплатою пенсії, а тому теж має не визначений у часі граничний термін виплати. Тому ці соціальні виплати мають нараховуватись і виплачуватись особі щомісячно без обмеження будь-яким строком.

Твердження позивача про те, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, не може бути взято до уваги, оскільки поняття "строк звернення до адміністративного суду" та "позовна давність" не є тотожними.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Статтею 201 КАС України визначено підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні шляхом визнання дії відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо відмови в проведенні нарахування йому пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними та зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_4 доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, передбаченої ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період 10.08.2010 року, зміні шляхом виключення з постанови суду першої інстанції обмеження строком проведення перерахунку пенсії ОСОБА_4 та скасуванню постанову в частині задоволення позову про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Малинського району Житомирської області здійснити перерахунок та виплачувати основну пенсію, яка передбачена ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 10.08.2010 року по 10.02.2011 року, з урахуванням проведених виплат. В цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малинського району Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2011 року у справі скасувати в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Малинському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 за період з 10.08.2010 року по 10.02.2011 року пенсії, як інваліду ІІ-ї групи, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із розміру, встановленого ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, з урахуванням проведених виплат та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 21.03.2011 року змінити.

Визнати дії відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області щодо відмови в проведенні нарахування йому пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Малинському районі провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, з урахуванням проведених виплат починаючи з 10.08.2010 року за виключенням отриманої ним суми за вказаний період.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 с. Слобідка,Малинський район, Житомирська область,11643

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м. Малин,Житомирська область,11601