Справа № 815/4629/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4629/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати реєстрацію Декларації від 17.07.2014 року № IV 57 про готовність обєкта до експлуатації реконструкція чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, зареєстрованою Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

17.07.2014 року Відділ методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України здійснив реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкції чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, замовником якої був ОСОБА_2.

13.07.2015 року Апеляційний суд Одеської області своїм рішенням по справі № 1522/6551/12 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнив частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнив у повному обсязі; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про визначення часток, яким ОСОБА_4 визначено 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м., розташованої за адресою м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 71, скасував та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовив; позов третьої особи ОСОБА_2, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 Є.П. та ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності залишив без задоволення; в решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Апеляційний суд Одеської області в своєму рішенні від 13.07.2015 року по справі № 1522/6551/12 встановив, що оскільки вимоги даного позову ґрунтуються на ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року, яка на даний момент є скасованою. Крім того, доводи ОСОБА_2, що він з липня 2011 року за його особисті кошти провів реконструкцію і значне поліпшення спірної будівлі, та на сьогоднішній день площа будівлі збільшилась до 908 кв. м. не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин, а Декларація про готовність об`єкта до експлуатації нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 71, яка надана суду ОСОБА_2, не являється належним доказом того, що він за рахунок власних грошових коштів провів реконструкцію спірної будівлі. Також слід звернути увагу на те, що декларацію датовано 17.07.2014 року, тобто незаконне право власності ОСОБА_2 на той момент було скасовано і ні він, ні ОСОБА_4 не мали права проводити реконструкцію в спірній будівлі без дозволу її співвласниці - а саме ОСОБА_1 Зазначені обставини під час ухвалення місцевим судом рішенням у справі не враховано, що призвело до необґрунтованого задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки суд першої інстанції без згоди відповідача ОСОБА_1 ухвалив припинити її право власності на належну їй частину в спірній нежитловій будівлі, на користь ОСОБА_2 та неправомірно оскаржуваним рішенням суд змушує ОСОБА_1 отримати грошові кошти замість належної їй частини спірної будівлі, враховуючи те, що вона не згодна з розміром визначеної для неї, як співвласниці, частини в спірній нежитловій будівлі.

На підставі встановлених Апеляційним судом Одеської області обставин в рішенні від 13.07.2015 року по справі № 1522/6551/12 позивач вважає, що декларація про готовність обєкта до експлуатації від 17.07.2014 року № IV 57 подана та зареєстрована з суттєвими порушеннями вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, та підлягає скасуванню.

20.10.2015 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.5-14), відповідач та третя особа до судового засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомляли.

Також, 20.10.2015 року в судовому засіданні представник позивача підтримав пропозицію суду щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, з урахуванням ст.ст. 122, 128 КАС України, вирішив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Квартира № 13 житлового будинку № 71 по вул. М. Арнаутська у м. Одеса належала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, відповідно до Договору купівлі-продажу від 04.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний № 5650, а власником квартири № 12 цього ж жилого будинку був ОСОБА_4, на підставі Договору № 1170 купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.2001 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «ЦЕНТР».

Відповідно до технічного висновку Одеської філії Державного науково дослідного та проектно-вишукувального інституту від 23.09.2001 року стан конструкцій фасадної будівлі жилого будинку № 71 по вул. М. Арнаутська у м. Одеса знаходився у незадовільному стані, у зв'язку з чим було рекомендовано виконати знесення будівлі із подальшим возведенням будівлі з іншим функціональним призначенням.

01.11.2001 року ОСОБА_1 у зв'язку із незадовільним станом будівлі надала письмову згоду на знесення належної їй на праві спільної сумісної власності частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки МЕП-52 Приморського району м. Одеси від 05.08.2002 року за № 29 флігель в якому знаходились квартири № 12 та № 13 був відселений та знесений.

10.12.2001 року ОСОБА_4 було надано у тимчасове довгострокове користування строком на 10 років для експлуатації та обслуговування об'єкту нерухомості 89/1000 частин земельної ділянки площею 121,95 кв. м. по вул. М. Арнаутська, 71 у м. Одеса, що підтверджується Договором на право пайової участі в користуванні земельною ділянкою, укладеним між Одеською міською радою та ОСОБА_4

На підставі дозволу № 57/02 від 31.01.2002 року на замовлення ОСОБА_4 були виконані земельні роботи по улаштуванню котловану на місці колишніх квартир № 12 та № 13, що підтверджується ОСОБА_6 освідчення скритих земляних робіт по улаштуванню котловану від 23.02.2002 року.

Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1130 від 01.07.2003 року призначено державну технічну комісію по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта - адміністративного комплексу по вул. М. Арнаутська, 71 у м. Одеса. Вказане розпорядження є доказом того, що адміністративна будівля побудована на місці знесених квартир № 12 та № 13.

02.07.2003 року між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено письмову угоду, що підтверджує факт того, що ОСОБА_5 здійснювала фінансування будівництва адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутській, 71 в м. Одесі за рахунок вкладення власних грошових коштів в сумі 265605 доларів США, а ОСОБА_4 повинен був вкласти власні грошові кошти, необхідні для завершення будівництва вищевказаної адміністративної будівлі.

Підписуючи дану угоду ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони визнали право власності на побудований обєкт в рівних частках.

Крім того, угода від 02.07.2003 року передбачала, що ОСОБА_4 набуває право власності на адміністративну будівлю за адресою м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 71 в цілому, якщо поверне ОСОБА_5 ті грошові кошти, які він отримав від неї на будівництво вказаної адміністративної будівлі, а саме 265605 доларів США до 01.10.2003 року, чого в подальшому ним зроблено не було.

Згідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1548 від 11.08.2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта - адміністративного будинку по вул. М. Арнаутській, 71» затверджено акт державної технічної комісії від 28.07.2003 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта - адміністративного корпусу по вул. М. Арнаутській, 71, і прийнято його в експлуатацію загальною площею 640,7 кв. м.

02.10.2003 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до Приморської районної адміністрації з проханням про прийняття вказаної адміністративної будівлі в експлуатацію і оформлення права власності в рівних частках на нього та на ОСОБА_1, як представника ОСОБА_5

Проте, 08.10.2003 року, без відома та згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 в Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради було подано іншу заяву з проханням прийняти в експлуатацію адміністративну будівлю за адресою: вул. М. Арнаутська, 71 в м. Одесі і оформити право власності вже згідно з договорами купівлі-продажу квартири № 12 і квартири № 13 на ОСОБА_4 і ОСОБА_1

На підставі поданих ОСОБА_4 заяв 15.10.2003 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесене розпорядження № 2516 «Про внесення змін в розпорядження № 1548 від 11.08.2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту - адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутська, 71», згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були визнані співвласниками адміністративної будівлі.

Цим же розпорядженням на КП «ОМБТІ та РОН» був покладений обов'язок визначення ідеальної частки ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на вказану адміністративну будівлю відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.2001 року і договору купівлі-продажу № 1170 від 29.08.2001 року.

На підставі вищевказаного розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 2516 «Про внесення змін в розпорядження № 1548 від 11.08.2003 року «Про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту - адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутська, 71» ОСОБА_1 24.10.2003 року отримала Свідоцтво про право власності на 1/4 частину нежилої будівлі, розташованої по вул. М. Арнаутська, 71 в м. Одесі.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3964 від 11.11.2004 року було затверджено розрахунок ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутській, 71, згідно з яким ОСОБА_4 належало 966/1000 частки нежитлової будівлі, а ОСОБА_1 належало 34/1000 частки нежитлової будівлі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2011 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в процесі виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2011 року по цивільній справі № 2-4081/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії.

Вищезазначеною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2011 року визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 640,7 кв. м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська в будинку № 71, яка нібито належала ОСОБА_4, чим грубо порушено право власності ОСОБА_1 на вищезазначену будівлю.

В зазначеній ухвалі від 06.07.2011 року місцевий суд посилається на те, що нежитлова будівля належить ОСОБА_4 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2010 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 08.02.2011 року.

Вищенаведене дало можливість ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_1 перереєструвати нежитлову будівлю, співвласником якої вона являється, на іншу особу, а саме - ОСОБА_2

При цьому, судом не було перевірено, що на момент постановлення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2011 року право власності на всю нежитлову будівлю загальною площею 640,7 кв. м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська в будинку №71, не було зареєстровано за ОСОБА_4, адже ОСОБА_1 являється співвласницею зазначеної нежитлової будівлі.

Крім того, на нежитлову будівлю було накладено арешт ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2011 року у справі № 2-5943/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Постановляючи ухвалу від 06.07.2011 року про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Київський районний суд м. Одеси поклав в її основу рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.02.2011 року, які були скасовані рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011 року.

Таким чином, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2011 року про визнання мирової угоди базувалась на судових рішеннях, які в подальшому було визнано незаконними та скасовано.

Так, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011 року визнано неправомірним та скасовано розрахунок ідеальних часток в адміністративній будівлі по вул. М. Арнаутська, 71 у м. Одеса від 05.11.2004 року № 10081, виконаний КП «ОМБТІ та РОН», розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3964 «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутська,71» від 11.11.2004 року, визнано незаконним свідоцтво про право власності на нежилу будівлю в цілому, розташовану за адресою вул. М. Арнаутська, 71 у м. Одеса, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_4 на праві спільної власності на 966/1000 частин нежилої будівлі, загальною площею 640,7 кв. м.

З метою реалізації розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за № 2516 від 15.10.2003 року «Про внесення змін до розпорядження № 1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - адміністративного будинку по вул. М. Арнаутська, 71» ОСОБА_4 звернувся до КП «ОМБТІ та РОН».

В подальшому листом за вих. № 129-10/9-Г від 05.01.2012 року КП «ОМБТІ та РОН» повідомило ОСОБА_4 про відмову у розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, оскільки реєстрація прав власності на нежитлове приміщення скасована.

На підставі зазначеного ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити частку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в адміністративній будівлі, загальною площею 640,7 кв. м., що розташована за адресою м. Одеса вул. М. Арнатська, 71.

В рамках цієї цивільної справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2013 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої місцевий суд задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_4

Судова колегія Апеляційного суду Одеської області критично поставилася до Висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 955 від 31.03.2014 року, відповідно до якого розмір частки ОСОБА_4 в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м, розташованій по вул. М. Арнаутська, 71 у м. Одеса, складає 49/50 частини; а розмір частки ОСОБА_1 в адміністративній будівлі складає 1/50 частини, та зробила висновок, що при наявних технічних характеристиках адміністративної будівлі виділити в натурі 49/50 і 1/50 частини у вищевказаній адміністративній будівлі у повному складі приміщень та підсобних приміщень регламентованих нормативними документами діючими на території України технічно неможливо. А тому провести виділ в натурі 1/50 частки ОСОБА_1 не представляється можливим, а згідно з вказаним висновком № 955 від 31.03.2014 року вартість 1/50 частки ОСОБА_1 складає 21044 доларів США.

Оскільки при проведенні даної експертизи не було враховано розпорядження Приморської районної адміністрації № 2516 від 15.10.2003 року «Про внесення змін до розпорядження № 1548 від 11.08.2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта адміністративного будинку по вул. М. Арнаутська, 71», а також угоду від 02.07.2003 року, укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо будівництва та оформлення права власності на об`єкт будівництва, дійсність якої було підтверджено рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011 року.

Отже, вищевказане розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та угода від 02.07.2003 року є підтвердженням того, що ОСОБА_5 було вкладено власні грошові кошти в будівництво адміністративної будівлі по вул. М. Арнаутській, 71 в м. Одесі, а також того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існувала домовленість щодо оформлення права власності на будівлю в рівних частках, тому висновки судової будівельно-технічної експертизи є неповними та не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, 13.07.2015 року Апеляційний суд Одеської області своїм рішенням по справі № 1522/6551/12 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнив частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнив у повному обсязі; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 про визначення часток, яким ОСОБА_4 визначено 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв. м., розташованої за адресою м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 71, скасував та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовив; позов третьої особи ОСОБА_2, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності залишив без задоволення; в решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Суд встановив, що рішення Апеляційного суду Одеської області від 13.07.2015 року по справі № 1522/6551/12 набрало законної сили.

А тому, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, з огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкції чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, в ній зазначено замовником, генеральним підрядником, особою, що відповідальна за виконання робіт ОСОБА_2 Також, в декларації про готовність обєкта до експлуатації зазначений дозвіл на виконання будівельних робіт від 22.07.2006 року № 564, загальна площа приміщень складає 908 кв. м.

17.07.2014 року Відділ методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України здійснив реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації з реконструкції чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, замовником якої був ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно з п.17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Відповідно до п.19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Також, згідно з ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Тобто, суд вважає, що з урахуванням встановлених фактів ОСОБА_2 не будучи власником зазначеного обєкту нерухомості затверджував проект з його реконструкції, отримував дозвіл на виконання будівельних робіт, в декларації про готовність обєкта до експлуатації вказав недостовірні відомості, чим порушив законні права ОСОБА_1

Також, Апеляційний суд Одеської області в своєму рішенні від 13.07.2015 року по справі № 1522/6551/12 встановив, що оскільки вимоги даного позову ґрунтуються на ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року, яка на даний момент є скасованою. Крім того, доводи ОСОБА_2, що він з липня 2011 року за його особисті кошти провів реконструкцію і значне поліпшення спірної будівлі, та на сьогоднішній день площа будівлі збільшилась до 908 кв. м. не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин, а Декларація про готовність об`єкта до експлуатації нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 71, яка надана суду ОСОБА_2, не являється належним доказом того, що він за рахунок власних грошових коштів провів реконструкцію спірної будівлі. Також слід звернути увагу на те, що декларацію датовано 17.07.2014 року, тобто незаконне право власності ОСОБА_2 на той момент було скасовано і ні він, ні ОСОБА_4 не мали права проводити реконструкцію в спірній будівлі без дозволу її співвласниці - а саме ОСОБА_1 Зазначені обставини під час ухвалення місцевим судом рішенням у справі не враховано, що призвело до необґрунтованого задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки суд першої інстанції без згоди відповідача ОСОБА_1 ухвалив припинити її право власності на належну їй частину в спірній нежитловій будівлі, на користь ОСОБА_2 та неправомірно оскаржуваним рішенням суд змушує ОСОБА_1 отримати грошові кошти замість належної їй частини спірної будівлі, враховуючи те, що вона не згодна з розміром визначеної для неї, як співвласниці, частини в спірній нежитловій будівлі.

Таким чином, суд встановив, що замовник ОСОБА_2 вніс недостовірні відомості до декларації від 17.07.2014 року № IV 57 про готовність обєкта до експлуатації з реконструкції чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, зареєстрованої відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Згідно з п.29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б спростовували встановлені вище факти.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідно місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його службова або посадова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації від 17.07.2014 року № IV 57 про готовність обєкта до експлуатації реконструкція чотирьохповерхової нежитлової будівлі, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту в плані, без зміни цільового призначення, з внутрішнім переплануванням, з розширенням технічного поверху в габаритах будівлі та надбудовою мансардного поверху за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71-А, зареєстрованою Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко