Справа № 2а-2748/11/2770
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/44333/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі про скасування припису, за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі на постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 24 травня 2013 року і ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі від 02.06.2011.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 24 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року, позов задоволено частково. Скасовано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі від 02.06.2011. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 02.06.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі складено припис № 7/27-639, яким від ОСОБА_4 у строк до 20.06.2011 вимагалось у добровільному порядку здійснити знесення самовільно побудованого камінного забору, який огороджує самовільно зайняту земельну ділянку площею 155 м2 поблизу житлового будинку за АДРЕСА_2. Попереджено, що у випадку невиконання вказаних вимог у зазначений строк, Інспекція зобов'язана буде виконати вимоги пункту 2 частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 (далі - Закон № 3038-VI від 17.02.2011) за змістом якої у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. На підставу для складання припису відповідач посилався на те, що будівництво камінного забору відбулось за відсутності дозвільних документів, без узгодженого за затвердженого проекту, та документів на право власності або користування земельною ділянкою.

Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі мала повноваження на складання спірного припису, а тому відсутні підстави для його скасування. Між тим, суди дійшли висновку про наявність підстав для скасування спірного припису з підстав підтвердження знаходження у власності позивача земельної ділянки, посилаючись на рішення Севастопольської міської ради № 4541 від 30.10.2012 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», згідно з пунктом 2 якого ця земельна ділянка передана у власність позивача.

Тобто, висновки судів суперечать один одному, що унеможливлює надання судом касаційної інстанції правової оцінки судовим рішенням, та встановлення відповідності їх вимогам статті 159 КАС України.

За змістом вказаної норми судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 38 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Згідно з частиною 2 статті 41 вказаного Закону, у редакції на час спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва, визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі - Порядок № 553 від 23.05.2011).

За змістом пунктів 5,6,7,16,17 Порядку № 553 від 23.05.2011 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи інспекції, який затверджується керівником відповідної інспекції.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

З вказаних норм вбачається, що складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил передує ряд дій та заходів, питання дотримання яких Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі, судами не досліджувалось.

Посилаючись на підтвердження знаходження у власності позивача земельної ділянки на рішення Севастопольської міської ради № 4541 від 30.10.2012 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0100 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», згідно з пунктом 2 якого ця земельна ділянка передана у власність позивача, судами не враховано наступне.

Статтею 125 та у редакції на час спірних правовідносин статтею 126 Земельного кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

Судами не встановлені обставини щодо наявності у ОСОБА_4 згідно з вказаними нормами права власності на земельну ділянку площею 155 м2 поблизу житлового будинку за АДРЕСА_2, в зв'язку з самовільним зайняттям якої складено спірний припис № 7/27-639 від 02.06.2011.

У частині 2 статті 11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною 1 статті 137 цього Кодексу позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі від 02.06.2011.

Судами зроблено висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову та скасування припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі складно № 7/27-639 від 02.06.2011., а також відмови у задоволенні позову в решті позовних вимог.

Проте, матеріали справи не містять заяви позивача про збільшення позовних вимог або зміну предмету позову.

Тобто, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог судами не вказано яких саме та не обґрунтовано підстави, за яких вони прийшли до такого висновку.

Тільки після встановлення цих обставин можливо зробити висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності до вимог частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням того, що у справі необхідно досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи судам необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Севастополі задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 24 травня 2013 року і ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь і оскарженню не підлягає.

Судді: