Справа № 825/1943/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1943/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А
21 жовтня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бєлової Л.В.
суддів: Гром Л.М.,
Міщука М.С.
за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина польова пошта НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, стягнення коштів,
У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_3 у якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_3 щодо невиплати підйомної допомоги;
- зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_3 провести нарахування та виплату належної підйомної допомоги;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_3 щодо непроведення нарахування грошових коштів в рахунок відшкодування витрат на відрядження;
- зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_3 провести нарахування та виплатити грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на відрядження.
Згідно з Журналом судового засідання від 07 липня 2015 року Чернігівським окружним адміністративним судом замінено неналежного відповідача по справі Військову частину польова пошта НОМЕР_3 на належного - Військова частина НОМЕР_1 (а.с.40-41).
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року позовні вимоги задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати підйомної допомоги підполковнику ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплатити належну ОСОБА_1 підйомну допомогу;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошових коштів підполковнику ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на відрядження;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплатити підполковнику ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на відрядження.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач підполковник ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 жовтня 2014 року №682 офіцером резерву, військової частини польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .
Згідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 11 листопада 2014 року №17 з 11 листопада 2014 року був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , на всі види забезпечення.
Судом першої інстанції встановлено, що вказаним наказом позивачу було встановлено оклад за посадою в розміру 1120 грн.
Відповідно до наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 від 11 листопада 2014 року №17 з 11 листопада 2014 року, підполковник ОСОБА_1 , прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Ріпки Чернігівської області) до військової частини польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_1 та приступив до виконання обов`язків за посадою з 11 листопада 2014 року.
Згідно з листом № 1453 від 10 липня 2015 року за підписом начальника Остерської КЕЧ району полковника ОСОБА_2 , підполковник ОСОБА_1 за період проходження служби в Деснянському гарнізоні (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) з 11 листопада 2014 року по 29 грудня 2014 року житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, проживав в казармі (а.с. 45).
Позивачем в 2014 році були подані до фінансової частини Військової часини польова пошта НОМЕР_3 документи на оплату коштів витрачених на відшкодування витрат на відрядження, в тому числі копії посвідчень про відрядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 18 листопада 2014 року за №38 за період з 18 листопада 2014 року по 17 грудня 2014 року та від 24 грудня 2014 року.
Листом від 13 січня 2015 року №38 ТВО командира Військової частини польова пошта НОМЕР_3 було повідомлено, що зазначені кошти будуть нараховані при надходженні фінансування.
Проте, на момент судового розгляду справи, час кошти позивачу не виплачені.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.
Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в Деснянському гарнізоні (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) з 11 листопада 2014 року по 29 грудня 2014 року.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 16 червня 1992 року «Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби при переїзді на нове місце служби виплачуються підйомні у розмірі місячного грошового забезпечення і на кожного члена сім`ї - 50 процентів від місячного грошового забезпечення, що отримує військовослужбовець. Вказаним військовослужбовцям добові виплачуються в установлених розмірах.
Згідно з п. 1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
Судом першої інстанції встановлено, що підполковник ОСОБА_1 за період проходження служби в Деснянському гарнізоні (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) з 11 листопада 2014 року по 29 грудня 2014 року житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, проживав в казармі.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про проведення нарахування та виплати належної позивачу підйомної допомоги.
Крім того, у 2014 році позивачем до фінансової частини ВЧ польова пошта НОМЕР_3 було подано документи на оплату коштів витрачених на відшкодування витрат на відрядження, в тому числі копії посвідчень про відрядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 18 листопада 2014 року за №38 за період з 18 листопада 2014 року по 17 грудня 2014 року та від 24 грудня 2014 року.
Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02 лютого 2011 року № 98 визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби. Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ.
Згідно з п. 1.1 Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сит України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 серпня 2011 року № 530, службовим відрядженням (далі - відрядження) вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу. Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових та відшкодування витрат на наймання житлового приміщення, а також на проїзд до місця відрядження та назад. Відрядженому військовослужбовцю відшкодовуються також витрати на оплату податку на додану вартість за придбані проїзні документи та користування в поїздах постільними речами.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності бездіяльності відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошових коштів в рахунок відшкодування витрат на відрядження.
А тому, позовні вимоги про зобов`язання провести нарахування та виплатити позивачу грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на відрядження є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року - залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.