Справа № 2а - 3974/09/1470
Суддя: Єнтіна А. П.
Дата ухвалення: 2010-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

29.01.2010 р. Справа № 2а - 3974/09/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складi суддi ОСОБА_1, при секретарi ОСОБА_2,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 02.04.2009 р.

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 5/9/10-011 від 11.01.2010 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомНауково виробничий кооператив "НАСКО", вул. Очаківська, 2,Миколаїв,54036
доДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, вул. Потьомкінська, 24,Миколаїв,54030
проскасування податкового повідомлення-рішення №/0 від15.02.2007 р.,
В С Т А Н О В И В:

Науково виробничий кооператив «Наско»звернувся до суду з позовом до ДПІ у Центральному районі про скасування податкового повідомлення - рішення №/0 від 15.02.2007р. Позов було уточнено позивач просив скасувати податкові повідомлення рішення №/0 від 15.02.2007р., №/1 від 07.05.2007р., №/2 від 30.05.2007р. з тих підстав, що вони були винесені відповідачем ґрунтуючись на висновках, що не відповідають законодавству, а саме - відповідач зробив невірний висновок про недійсність укладених угод позивача з ПП «Артмет», який в свою чергу уклав угоду з ТОВ БПКФ «Експо Маркет», бо при здійсненні господарських операцій з ПП «Армет», останній діяв як субєкт господарювання, був зареєстрований як платник податку на додану вартість і відповідно до ЗУ «Про податок на додану вартість»мав право на складання податкових накладних, безпосередніх відносин з ТОВ БПКФ «Експо Маркет»позивач не мав, також зазначаючи, що всі необхідні документи та дії щодо відносин з ПП «Артмет»здійснював згідно діючого законодавства.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на порушення позивачем вимог ЗУ «Про податок на додану вартість», яке полягає у відносинах з постачальником ПП «Артмет»який є банкрутом, що в свою чергу мав відносини з ТОВ БПКФ «Експо - Маркет»який зареєстровано на підставну особу і установчі документи та свідоцтво платника податків якого є недійсними, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2005 року і, як наслідок, заниження податку на додану вартість за жовтень 2005 року.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 18.07.2007 року позов було задоволено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2008 року судове рішення було скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.07.2009 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду та постанову господарського суду Миколаївської області було скасовано та направлено справу на новий розгляд.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, діюче законодавство, пояснення представників сторін, беручи до уваги позиції викладені Вищим адміністративним судом, суд дійшов наступного.

ДПІ у Центральному районі було здійснено виїзну планову перевірку позивача за результатами якої зроблено висновок про порушення п.п 1.3, п.1.5 ст.1, п.п.7.2.3,7.2.4 п.7.2,п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п. 7.5.1 п.7.5, ст..7 ЗУ «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року, внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість за жовтень 2005 року в розмірі 1 911 967 грн.

В акті перевірки визначено щодо відносин НВК «Наско»та ПП «Артмет», які відбувались по договору №05/07 від 05.07.2005р., при придбанні металоконструкцій документи які б засвідчували факт транспортування товарів від постачальника ПП «Артмет»на адресу НВК «Наско»відсутні, в свою чергу документи які б засвідчували факт транспортування товарів від постачальника ТОВ БКФ «Експо Маркет»на адресу ПП «Артмет»відсутні. Також в акті визначено, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.09.2006року по справі №10/42406 ПП «Артмет»визнано банкрутом. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03.07.06р. по справі №2-1867/1 було визнано недійсним статут, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтво платника податків ТОВ БКФ «Експо-Маркет»недійсним. І таким чином було зроблено висновок визнання угоди між ПП «Артмет»та НВК «Наско»недійсною, як наслідок висновок про заниження НВК «Наско»податку на додану вартість.

За результатами перевірки позивача та з врахуванням процедури апеляційного узгодження ДПІ у Центральному районі було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Порядок визнання правочину недійсним регулюється Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, підставами недійсності правочину є:

- суперечність змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- вчинення правочину особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності;

- відсутність вільного волевиявлення учасника правочину та відповідності його внутрішній волі;

- правочин, що укладається, не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобовязання, встановлений статтею 179 Господарського кодексу України. Так, відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, серед підстав недійсності оспорюваних зобовязань, передбачених Господарським кодексом України, законодавець виділяє наступні:

- невідповідність вимогам закону;

- вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

- укладення їх учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності).

Представник відповідача в судовому засіданні підставами недійсності договору, укладеного між НВК «Наско»та ПП «Артмет»зазначав те, що позивачем правочин було укладено особою (ПП "Артмет"), яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, так як її визнано банкрутом, а та в свою чергу уклала договір з ТОВ БПКФ «Експо-Маркет», що також не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, так як його установчі документи визнано недійсними з моменту реєстрації, також те, що вказаний правочин було укладено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Так, посилання представника відповідача на недостатній обсяг цивільної дієздатності ПП «Артмет»при укладенні договору №05/07 від 05.07.05р.(виходячи із того, що рішенням суду від 18.09.06р. ПП «Артмет»визнано банкрутом) є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане рішення прийнято вже після укладення договору. Стосовно недостатнього обсягу дієздатності ТОВ БКФ «Експо Маркет»- на момент укладання договору позивача з ПП «Артмет»ТОВ БКФ «Експо Маркет»ще було в реєстрі юридичних осіб, на той час ще не було встановлено фіктивність даного підприємства, також з даним підприємством позивач не мав безпосередніх стосунків, що виключає його вину в укладенні фіктивної угоди, безспірність нікчемності даної угоди і потребує встановленню нікчемності такої угоди в судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що станом на час укладення договору позивача з ПП «Артмет», дане підприємство володіло достатнім обсягом цивільної дієздатності, необхідним для укладення господарських договорів.

Стосовно посилання представника відповідача на суперечність мети оспорюваного правочину інтересам держави і суспільства, як на підставу його недійсності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Недійсним визнається господарське зобовязання, вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Зі змісту вказаного положення слідує, що необхідними умовами для визнання недійсним господарського зобовязання є його укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність наміру хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

До вищезазначених зобовязань, зокрема, належать правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне користування, розпорядження обєктами права державної власності; на придбання всупереч встановленим правилам предметів, які вилучені з обігу або обіг яких обмежено тощо.

Для визнання правочину недійсним на тій підставі, що його укладено з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, суд досліджує в чому конкретно полягало завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення правочину, якою із сторін і в якій мірі виконано правочин, а також вину сторін у формі умислу. Під наявністю умислу у сторін (сторони) правочину суд розуміє те, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність правочину, який укладався, і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Відповідачем не було надано суду обґрунтованих пояснень та не наведено конкретних доказів на підтвердження того, що договір укладений між ПП «Артмет»та НВК «Наско»було укладено з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та не вказано, в чому саме проявилася суперечність мети договору інтересам держави і суспільства.

Як доказ вчинення господарських відносин позивача з ПП «Артмет»та транспортування товару суд приймає існування податкової накладної від 31.10.2005року яку ПП «Артмет»видав НВК «Наско»на вчинення господарської операції з придбання металобрухту, податкова накладна повністю відповідає вимогам пункту 7.2.1. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», та пунктам 2, 4, 5 Порядку заповнення податкової накладної від 30.05.1997р. № 165.

На виконання умов договору від 05.07.2005р., позивач придбав у ПП «Артмет»металобрухт на суму 4879965 грн., в тому числі податок на додану вартість 1911966.67 грн.

Припис пункту 7.2.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Свідоцтво № 19060158 НВ № 185548 свідчить, що ПП «Артмет»- постачальник НВК «Наско», був зареєстрований як платник податку, отже мав право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних, а відповідач діяти відповідно до п.п 7.5.1 п.7.5 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість»- після отримання податкової накладної ПП «Артмет»відносити суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Також суд приймає до уваги докази позивача, що підтверджують дійсний намір вчинити угоду з ПП «Артмет», такі його дії: - звернення з листом від 13.05.2009р. до колишнього власника ПП «Артмет»з проханням надати НВК «НАСКО»документи, які б підтверджували подання декларації з ПДВ за жовтень 2005р. до податкових органів, а також, сплати податку на додану вартість до бюджету за жовтень 2005р., отримання у відповідь листа ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва від 20.05.2009р з повідомленням про те, що ПП «Артмет»надавало податкову звітність за жовтень 2005р. сума ПДВ за цією декларацією складала 8734 грн., повідомлення податкового органу про те, що на момент ліквідації ПП «Артмет»/ грудень 2006р. / заборгованість з ПДВ перед бюджетом за даними ДПІ відсутня, отримання завіреної банківською установою копії платіжного доручення № 334841 від 29.11.2005р. ПП «Артмет»про перерахування коштів до бюджету.

З чого позивачем було здійснено висновок про те, що ПП «Артмет», в своїй діяльності дотримувалось податкового законодавства, своєчасно звітувало, та сплачувало податки, і на момент ліквідації не мало податкової заборгованості, що також виключає його намір вчинити угоду з метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Таким чином судом встановлено, що в результаті господарських відносин НВК «Наско»та ПП «Артмет», позивачем дотримано всіх вимог щодо правомірного включення податку на додану вартість в сумі 1 911966 грн до податкового кредиту, видані позивачу належно оформлені податкові накладні контрагентом, що знаходився в Єдиному державному реєстрі, був зареєстрованим платником податку на додану вартість, з урахуванням господарських операцій, факт здійснення яких ніхто не спростував, не давали відповідачу підстав для висновку про завищення позивачем сум податкового кредиту.

Доводи ДПІ у Центральному районі про те що податкова накладна яка виписана ТОВ БПКФ «Експо Маркет»не є підставою для нарахування податкового кредиту ТОВ «Артмет»за жовтень 2005 року, та в подальшому для нарахування податкового кредиту за жовтень 2005 року для НВК «Наско»так як установчі документи ТОВ БПКФ «Експо- Маркет»рішенням суду визнано недійсними з моменту реєстрації не приймаються судом до уваги, так як на час укладання та виконання угод ТОВ «Артмет»та ТОВ БПКФ «Експо-Маркет», останній був зареєстрований як субєкт під підприємницької діяльності та як платник податку на додану вартість. І сам факт скасування державної реєстрації підприємства не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру. Юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства з підстав визнання його установчих документів недійсними мало бути здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, в тому числі держави.

Крім того, як передбачено Положенням про реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України №79 від 01.03.2000, свідоцтво платника ПДВ діє до дати анулювання. Свідоцтва платника ТОВ БПКФ «Експо-Маркет»могло бути анульовано органом Державної податкової служби лише після винесення судом рішення про визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника податків.

Також, слід зазначити, що безпосередніх відносин у позивача з ТОВ БПКФ «Експо-Маркет»не відбувалось, і виходячи з індивідуального принципу відповідальності платника податків, закріпленого в ст..61 Конституції України, ЗУ «Про систему оподаткування», ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо контрагент позивача у будь які ланці постачання не виконав свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, це не тягне відповідальність саме цієї особи.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача підлягають відшкодуванню в сумі сплаченого судового збору, відшкодування витрат , повязаних з сплатою допомоги адвоката підлягають відшкодуванню в сумі 1 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Миколаївський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва №/0 від 15.02.2007 року, №/1 від 07.05.2007 року, №/2 від 30.05.2007 року.

Стягнути на користь Науково виробничого кооперативу «НАСКО» судові витрати в сумі 10,20 грн. (десять гривень 20 копійок) судового збору і 1 000 грн. (одну тисячу гривень) витрат пов'язаних з оплатою допомоги адвоката.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом 20-ти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження, яка має бути подана протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови, а разі складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України, з дня складання в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 03.03.2010 року.

Суддя А. П. Єнтіна