Справа № 805/2083/15-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року справа №805/2083/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ляшенка Д.В., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі № 805/2083/15-а (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області (відповідач 2), (з урахуванням уточнених позовних вимог) про: визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України в частині ненадання відповіді на його звернення від 21 січня 2015 року про надання інформації щодо структурних підрозділів казначейства, до яких він може надати судові рішення з метою їх виконання; визнання незаконною бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області в частині ненадання відповіді на його звернення від 21 січня 2015 року про надання інформації щодо структурних підрозділів казначейства, до яких він може надати судові рішення з метою їх виконання; зобов'язання Державної казначейської служби України надати належну відповідь на звернення позивача від 21 січня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що на своє звернення, він своєчасно не отримав відповідь від відповідачів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність порушень Закону України "Про звернення громадян" в діях (бездіяльності) обох відповідачів: першого - ненадання відповіді позивачу на запит безпосередньо Державною казначейської службою України (а не його структурним підрозділом), не здійснення належним чином організації та контролю за розглядом цього звернення (в тому числі щодо своєчасності надання відповіді); другого - надання відповіді на звернення позивача з порушенням ст. 20 Закону № 393/96-ВР (порушення строку надання відповіді).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу в якій посилається на помилковість висновків Донецького окружного адміністративного суду та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що питання яке було зазначено в зверненні до відповідача 1, не входить до його повноважень, і відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» воно було своєчасно переслане за належністю відповідному органу, про що було повідомлено особу, яка подала звернення. Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

25 грудня 2014 року позивач отримав судовий наказ від 01 грудня 2015 року (справа № 2-н/325/16/2014, 325/1564/14-ц), виданий Приазовським районним судом Запорізької області, відповідно до якого на користь позивача з Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області підлягає стягненню сума нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати в розмірі 14 698,25 грн (а.с. 10).

У січні 2015 року позивач мав намір надати на виконання вказаний судовий наказ до УДКС України у Новоазовському районі Донецької області, в якому обслуговується Сєдовська селищна рада, але виявив, що за адресою, зазначеною на офіційному сайті ДКС України - м. Новоазовськ, вул. Комунарів, 65а (а.с. 12-15) - УДКС України у Новоазовському районі не знаходиться.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на офіційному сайті ДКС України (http://www.treasury.gov.ua/) у той час містилась інформація щодо адреси ГУ ДКС України в Донецькій області: м. Донецьк, вул. Солов'яненка, 115а (а.с. 12).

При цьому, у Розділі "Новини" (Головна > ГУ ДКСУ у Донецькій області > Діяльність > Новини) містилось (і міститься станом на 5 серпня 2015 року) повідомлення від 16 грудня 2014 року, адресоване службовцям та працівникам ГУ ДКС України у Донецькій області про переведення на роботу в іншу місцевість (а.с. 16), в якому зазначено, що у зв'язку із зміною місця розташування ГУ ДКС України у Донецькій області (нова адреса: 87500, м. Маріуполь, пр-т Леніна, 68), пропонується переведення всіх працівників на роботу у м. Маріуполь разом з Головним управлінням (а.с. 17).

20 січня 2015 року, у зв'язку із відсутністю УДКС України у Новоазовському районі за адресою, зазначеною на офіційному сайті ДКС України (м. Новоазовськ, вул. Комунарів, 65а), наявністю станом на 20 січня 2015 року на зазначеному сайті ДКС України недостовірної адреси місцезнаходження ГУ ДКС України в Донецькій області - м. Донецьк, вул. Солов'яненка, 115а, а також наявністю на даному сайті повідомлення від 16 грудня 2014 року про зміну місця розташування ГУ ДКС України у Донецькій області у м. Маріуполь, пр-т Леніна, 68, позивач звернувся до голови ДКС України із листом, в якому просив адресата надати доручення відповідному структурному підрозділу Казначейства прийняти в нього для виконання судові рішення про стягнення на користь ОСОБА_2 з Сєдовської селищної ради коштів та повідомити позивача про те, якому саме органу Казначейства надано це доручення і до якого він має звернутись із судовим рішенням (наказом) для пред'явлення його до виконання (а.с. 18-19).

27 січня 2015 року із супровідним листом (вих. № 5-10/295-1452) ДКС України перенаправила звернення ОСОБА_2 від 20 січня 2015 року для розгляду до ГУ ДКС України в Донецькій області; копія листа для відома була також направлена позивачеві (а.с. 20).

ОСОБА_2, вважаючи що ним своєчасно не отримано відповіді на своє звернення а ні від відповідача 1, а ні від відповідача 2, 19 червня 2015 року звернувся до суду першої інстанції із даним позовом (а.с. 5-9, 24).

Після звернення позивача до суду, 23 червня 2015 року Головним управлінням ДКС України в Донецькій області позивачу була надана відповідь на його звернення від 20 січня 2015 року (а.с. 39-40), у зв'язку із чим позивачем 15 липня 2015 року була направлена до суду заява (отримана судом 22 липня 2015 року) про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач змінив свої позовні вимоги та виклав їх в новій редакції, виключивши із переліку позовних вимог, зазначених у адміністративному позові, вимогу про зобов'язання ГУ ДКС України в Донецькій області надати позивачу належну відповідь на його звернення від 20 січня 2015 року (а.с. 34-35, 42).

Отже об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління Казначейства, зокрема, в областях України, утворені та мають статус органів виконавчої влади, будучи при цьому окремими юридичними особами (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 року № 651 «Про утворення територіальних органів Державної казначейської служби").

За змістом абзацу 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Позивач не заперечує проти того факту, що ним отримано лист від відповідача 1 від 27 січня 2015 року № 5-10/295-1452, яким позивача повідомлено про те, що його заяву скеровано до територіального органу Казначейства у Донецькій області для розгляду та надання відповіді з порушеного заявником питання.

Оскільки актуальну інформацію щодо дійсного місця обслуговування Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області та функціонування або тимчасового не функціонування відповідного органу Казначейства має безпосередньо Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, то останньому і направлено звернення Позивача.

Таким чином, відповідач 1, керуючись приписами Закону України «Про звернення громадян», здійснив пересилання звернення позивача до відповідного органу, який мав повну та достовірну інформацію з порушеного заявником питання із зобов'язанням надати компетентну відповідь заявнику.

Отже зазначені факти вказують на безпідставність тверджень позивача, про нібито бездіяльність відповідача 1 щодо не надання відповіді.

Суд першої інстанції помилково не врахував те, що відповідач 1 надав відповідь позивачу, який отримав лист Державної казначейської служби України від 27 січня 2015 року і безпідставно зобов'язав відповідача 1 вчинити дії, які й без того вже були вчинені на момент винесення оскаржуваного рішення.

Таким чином наведені доводи свідчать про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Державної казначейської служби України.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі № 805/2083/15-а - задовольнити частково.

Скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України в частині ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 20 січня 2015 року щодо надання одному із структурних підрозділів Казначейства доручення прийняти документи позивача до виконання та повідомити позивача про те, до якого із структурних підрозділів позивач має звернутись за для виконання судового рішення, та зобов'язання Державної казначейської служби України надати відповідь позивачу на його звернення від 20 січня 2015 року в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України в частині ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 20 січня 2015 року про надання інформації щодо структурних підрозділів казначейства до яких він може надати судові рішення з метою їх виконання, та зобов'язання Державній казначейській службі України надати належну відповідь на звернення ОСОБА_2 від 20 січня 2015 року - відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць