Справа № 826/407/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 січня 2015 року м. Київ № 826/407/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Приходько О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом1. ОСОБА_1, 2. ОСОБА_2, 3. ОСОБА_3, 4. ОСОБА_4, 5. ОСОБА_5
доДержавної фіскальної служби України
провизнання дій протиправними, скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін:

від позивачів: ОСОБА_6;

від відповідача: ОСОБА_7.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Позивачем заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вживати заходи визначені оскаржуваним наказом по звільненню ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Міжрегіонального головного управління - центрального офісу з обслуговування великих платників ДФС України, ОСОБА_2 з посади начальника митного посту «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС, ОСОБА_3 з посади начальника головного управління ДФС у Черкаській області, ОСОБА_4 з посади першого заступника начальника головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_5 з посади першого заступника начальника головного управління Міндоходів у Тернопільській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.01.2015 р. призначено судовий розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 826/407/15 на 16.01.2015 р.

В судовому засіданні представник позивачів заявлене клопотання підтримав. Обґрунтовуючи заявлене клопотання зазначив, що видання оскаржуваного наказу не передбачено чинним законодавством, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів, оскільки до розгляду справи по суті останні будуть звільнені із займаних посад. Для відновлення цих прав та законних інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки на вакантні посади, які обіймали позивачі можуть бути призначені інші особи, які у разі поновлення позивачів на посадах будуть підлягати звільненню.

Представник відповідача в судовому засіданні залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

Розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали, додані до позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Виходячи зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем наведені обставини, які у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України дають підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може призвести до порушення, зокрема, ускладнити поновлення позивачів на займаних ними посадах.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Щодо підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до вказаної норми Закону для розгляду справ в порядку адміністративного судочинства необхідно дві обставини - наявність публічно-правового спору, та у цьому спорі хоча б однією із сторін має бути суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим слід зазначити, що складовими елементами правового статусу осіб публічної служби, якими є позивачі, є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Конструкція цієї норми може стосуватися рішення керівника державного органу, постановленого за результатом проведення іспиту та відбору кандидатів на посаду в публічній службі, стягнення заробітної плати (грошового утримання), притягнення до відповідальності, надання відпустки, результатів кваліфікаційної атестації, переведення на іншу посаду, забезпечення права особи на соціальний захист під час проходження служби, звільнення з посади, зміни формулювання підстав звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди, завданої неправомірним звільненням, тощо.

Статус державних службовців, які працюють у державних органах та їх апараті, визначено в Законі України "Про державну службу".

Згідно матеріалів справи, позивачів включено до списку посадових осіб апарату ДФС України та керівників територіальних органів до яких застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України від 16.09.2014 р. № 1682-VII «Про очищення влади» на основі критеріїв, визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 3 цього Закону, про що винесено оскаржуваний наказ ДФС України від 25.12.2014 р. за № 397 «Про затвердження списку».

Отже, вказані правовідносини виникли не у зв'язку із проходженням державної служби, а у зв'язку із прийняттям Закону України «Про очищення влади».

Преамбулою Закону України «Про очищення влади» визначено, що даний Закон визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до частини першої статті 1 названого Закону, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_9, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Аналіз вищенаведених положень дає суду підстави дійти висновку, що оскільки положеннями вказаного Закону регламентовано встановлення заборони окремим фізичним особам, які вчинили певні дії щодо узурпації влади Президентом України ОСОБА_9, займати певні посади, то вказані відносини не можна розцінювати як спір, який виник з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову з метою захисту прав та законних інтересів позивачів.

Відповідно до ч. 8 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього Закону оскаржуються в судовому порядку.

Беручи до уваги, що правомірність винесеного рішення підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, а виконання останнього призведе до порушення прав та законних інтересів позивачів та може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення в частині поновлення на посадах, зокрема, призвести до звільнення інших, призначених на вказані посади, осіб, суд дійшов висновку щодо доцільності задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вживати заходи визначені оскаржуваним наказом по звільненню ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Міжрегіонального головного управління - центрального офісу з обслуговування великих платників ДФС України, ОСОБА_2 з посади начальника митного посту «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС, ОСОБА_3 з посади начальника головного управління ДФС у Черкаській області, ОСОБА_4 з посади першого заступника начальника головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_5 з посади першого заступника начальника головного управління Міндоходів у Тернопільській області до вирішення справи по суті.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 117, 118 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити Державній фіскальній службі України вживати заходи, визначені оскаржуваним наказом по звільненню ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Міжрегіонального головного управління - центрального офісу з обслуговування великих платників ДФС України, ОСОБА_2 з посади начальника митного посту «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС, ОСОБА_3 з посади начальника головного управління ДФС у Черкаській області, ОСОБА_4 з посади першого заступника начальника головного управління ДФС у Житомирській області, ОСОБА_5 з посади першого заступника начальника головного управління Міндоходів у Тернопільській області до вирішення справи № 826/407/15 по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук