Справа № 130/2648/15-а
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Бондар С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розхглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення виплати їй пенсії як матері інваліда з дитинства з 01 квітня 2015 року та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії як матері інваліда з дитинства з 01 квітня 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі та отримує пенсію як мати інваліда з дитинства відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В квітні 2015 року позивач не отримала чергову виплату пенсії, в зв'язку з чим звернулася до відповідача з заявою, на що отримала відповідь з посиланням на ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними з Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства України", яка набула чинності з 01 квітня 2015 року, яка призупинила з 01 квітня по 31 грудня 2015 року такі виплати. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, просить їх такими визнати і зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, працюючим на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про прокуратуру" пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не виплачуються.

Зслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Жмеринці та Жмеринському районі та їй була призначена пенсія як матері інваліду з дитинства відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с.10,11).

Позивач працює на посаді заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій (а.с.8).

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, працюючим на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про прокуратуру" пенсії, призначені відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не виплачуються. В зв'язку з чим у квітні 2015 року позивач не отримала чергову виплату пенсії.

Позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про роз'яснення причин невиплати пенсії, на що отримала відповідь, що пенсія не виплачується (а.с.9).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяючи забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі щодо припинення з 01 квітня 2015 року виплати пенсії ОСОБА_1 як матері інваліда дитинства.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі з 01 квітня 2015 року поновити ОСОБА_1 виплату пенсії як матері інваліда дитинства.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Жмеринці та Жмеринському районі на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Головуючий К.Шепель .