Справа № 817/1294/15
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" жовтня 2015 р. Справа № 817/1294/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" липня 2015 р. у справі за позовом Cелянського фермерського господарства "Світанок" до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області, в якому просив визнати дії УПФУ в Рівненському районі по надсиланню розрахунку на відшкодування фактичних витрат по виплаті та доставці пенсій ОСОБА_4- протиправними.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до статуту СФГ "Світанок", ОСОБА_4 являється учасником господарства, а відповідно не є найманим працівником. Відтак вимоги по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФУ до неї не застосовуються. Вказав, що участь ОСОБА_4 в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування є її особистим правом. Оскільки, будучи членом фермерського господарства, особа самостійно визначає об'єм своєї діяльності та право набувати, або не набувати страхового стажу. Враховуючи наведене, на переконання позивача, відповідачем не правильно визначено страхувальника в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, що стало наслідком неправомірного нарахування сум до стягнення із СФГ "Світанок".

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області щодо нарахування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах ОСОБА_4, відповідно до розрахунку від 20.01.2015 р., із селянського фермерського господарства "Світанок".

Присуджено на користь позивача Селянського фермерського господарства "Світанок" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а тому такі витрати не є витратами Пенсійного фонду в розумінні п.6.1 Інструкції і не підлягають відшкодуванню у визначеному нею порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що СФГ "Світанок" зареєстроване Рівненською райдержадміністрацією 01.06.2004 року, відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-юридичної особи, та є, відповідно до вимог чинного законодавства, платником страхових внесків, збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і страхувальником в розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У своїй діяльності СФГ "Світанок" використовує працю найманих працівників. Водночас, ОСОБА_4 була членом фермерського господарства та відповідно до трудових обов'язків рахувалась різноробочою за період до 2006 року.

В подальшому, ОСОБА_4 призначена та виплачується пенсія за віком, на пільгових умовах, на підставі п. "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом "ж" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 5 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

У п. 1 ст. 1 та абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Для підприємств, установ, організацій, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 1 статті 4 зазначеного вище Закону встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015 року, було внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Отже, виходячи з викладених правових норм вбачається, що законодавством для суб'єктів господарювання - платників фіксованого сільськогосподарського податку регламентовані пільги з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, однак, з 01.01.2015 р. із законодавства виключено такий вид податку, а для платників єдиного податку зазначені пільги жодною законодавчою нормою не передбачені.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону.

Згідно з пунктами 6.4-6.5 розділу 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За приписами пункту 6.8 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Крім того, необхідно зазначити, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Відповідно до п. 16 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить зазначеному Закону.

Таким чином, витрати на виплату та доставку пенсій особам, призначених відповідно до п. "в" та "ж" закону України "Про пенсійне забезпечення" покриваються підприємствами та організаціями до набуття особами права на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Отже, з 01.01.2015 р. правовою підставою для виникнення у фермерського господарства зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної його колишньому працівнику на підставі п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є сукупність наступних умов: 1) факт роботи такого пенсіонера в цьому фермерському господарстві, незалежно від тривалості стажу; 2) фермерське господарство є платником єдиного податку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловлено в постановах Верховного Суду України від 16 квітня, 10 вересня, 08 жовтня 2013 року (21-12а13, 21-215а13, 21-310а13 відповідно), 11 лютого 2014 року (21-471а13) та від 07 липня 2015 року (2а/0370/1328/11) щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції при вирішенні питання щодо правильного застосування пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та підпункту 6.6 розділу 6 Інструкції.

За змістом ч.2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Поряд з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що покликання позивача на те, що ОСОБА_4 була членом СФГ "Світанок", а не його найманим працівником, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про фермерське господарство" - члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 вказаної статті - фермерське господарство у встановленому законом порядку реєструється як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в органах Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування. ч. 3 ст.34 ЗУ "Про фермерське господарство")

Відповідно до п. 2.2.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" платниками страхових внесків є не лише особи які працюють на умовах трудового договору (контракту), а й особи які працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції не відповідають приписами зазначених правових норм та не узгоджуються з практикою Верховного Суду України, а тому судове рішення підлягає скасуванню відповідно до ст. 202 КАС України, з ухваленням нового - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" липня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог Cелянського фермерського господарства "Світанок" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Cелянське фермерське господарство "Світанок" вул.Л.Українки,81,с.Порозово,Рівненський район, Рівненська область,35351

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області вул. Соборна, 195,м. Рівне,33001

- ,