Справа № 826/7381/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01 вересня 2015 року 13 год. 30 хв. № 826/7381/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві та державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіної Анни Вадимівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язати вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-1) та державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіної Анни Вадимівни (далі - відповідач-2), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), про:

- зупинення виконавчого провадження №46710071 відповідача-1;

- заборону відчуження майна, а саме автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 (далі - автомобіль);

- визнання незаконною та скасування постанови від 02 березня 2015 року ВП №46710071 про відкриття виконавчого провадження, винесену відповідачем-2;

- визнання незаконною та скасування постанови від 02 березня 2015 року ВП №46710071 відповідача-1 про накладення арешту на майно боржника, а саме автомобіль;

- визнання незаконною та скасування постанови від 12 березня 2015 року ВП №46710071 відповідача-1 про розшук майна боржника (далі - оскаржувані постанови);

- повернення автомобіля особі, у якої його вилучено, а саме позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, допущено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (далі - третя особа).

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування якого надано письмові докази, а представник відповідача-2 не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Представники відповідача-1 та третьої особи у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач-1 та третя особа повідомлені належним чином.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У подальшому, до суду через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про зміну (уточнення) позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними та скасування постанов відповідача-2 від 02 березня 2015 року ВП №46710071 про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника - автомобіль, а також постанови від 12 березня 2015 року ВП №4670071 про розшук майна боржника - автомобіля;

- зобов'язання відповідача-1 повернути автомобіль позивачу.

Вказану заяву судом, згідно з ч. 1 ст.137 КАС України, судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування під час прийняття у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) 28 січня 2005 року укладено договір застави автотранспортного засобу №PCL-001/392/2005, посвідчений 28 січня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. за реєстровим №247.

Згідно умов п. 3.1 даного договору, предметом застави є легковий автомобіль.

У подальшому, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис від 17 липня 2013 року, згідно якого, запропоновано звернути стягнення на вказаний автомобіль на користь ТОВ «ОТП Факторинг Груп», у зв'язку з тим, що останнім придбано право вимоги за зазначеним договором застави.

Так, зі змісту вказаного виконавчого напису слідує, що залишок заборгованості за кредитним договором становить 2 237,08 дол. США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 612,07 дол. США; витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 27 лютого 2015 року звернувся до відповідача-1 із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу на підставі виконавчого напису №4934, здійсненого 17 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Також просив накласти арешт на предмет застави та оголосити заборону на його відчуження.

Постановою відповідача-2 від 02 березня 2015 року ВП №46710071 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу.

Також постановою відповідача-2 від 02 березня 2015 року ВП №46710071 накладено арешт на майно боржника, а саме: автомобіль.

Постановами від 12 березня 2015 року ВП №46710071 оголошено розшук автомобіля та зупинено виконавче провадження.

ОСОБА_4, який значиться боржником у ВП №46710071 та вказаному виконавчому написі, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявною в матеріалах справи фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3.

На час смерті ОСОБА_4 був чоловіком позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи фотокопією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4.

Вважаючи, що оскаржувані постанови є протиправними, позивач звернулась до суду з позовом про їх оскарження.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, згідно зі ст. 1, ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 25, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені ст. 26 зазначеного Закону.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Зі змісту виконавчого напису, доданого представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до заяви від 27 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження, слідує, що його вчинено 17 липня 2013 року та може бути пред'явлено до виконання протягом одного року з дня вчинення, тобто до 17 липня 2014 року.

Такий строк узгоджується з вимогами ст. 22 Закону.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 02 березня 2015 року ВП 46710071 про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки у відповідача-2 були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження після спливу визначеного законом річного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині оскарження постанов від 02 березня 2015 року ВП 46710071 про накладення арешту на майно боржника, а саме автомобіль, від 12 березня 2015 року ВП 4670071 про розшук майна боржника, а саме автомобіля, суд зазначає, що вони також є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог про оскарження постанови від 02 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №46710071.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-1 повернути автомобіль суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, державним виконавцем відповідача-1 ОСОБА_7 при примусовому виконанні виконавчого напису від 17 липня 2013 року №4934 складено акт опису й арешту майна від 20 квітня 2015 року ВП №46710070, згідно якого описано автомобіль.

Згідно акту приймання-передавання арештованого майна від 20 квітня 2015 року №0000423, автомобіль прийнято від державного виконавця Мусієнко Д.В. представником організатора - державного підприємства «Інформаційний центр», ОСОБА_8 на підставі довіреності від 30 грудня 2014 року №01-01/12306, місце зберігання: м. Київ, вул. Новопирогівська, 56.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки в ході розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних постанов зокрема постанов від 02 березня 2015 року про накладення арешту на майно боржника, а саме автомобіль та від 12 березня 2015 року ВП 4670071 про розшук такого майна, з метою відновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача-1 повернути автомобіль позивачу.

Також при прийнятті рішення у справі судом враховується наступне.

Так, у провадженні Солом'янського районного суду міста Києва перебувала справа за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_11, третя особа: Головне управління юстиції у Київській області в особі Ірпінської міської державної нотаріальної контори, орган опіки та піклування Ірпінської міської ради, про задоволення спадкоємцями вимог кредитора.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суму міста Києва від 04 квітня 2013 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В ході розгляду вказаної цивільної справи суд дійшов висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг України» позбавлене права вимоги до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_11 щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором №СL 001/392/2005 від 28.01.2005 року у зв'язку з порушенням преюдиційних строків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві та державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіної Анни Вадимівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язати вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46710071, прийняту 02 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіною Анною Вадимівною.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника ВП №46710071 - автомобіль Mitsubishi Outlander 2.4, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, прийняту 02 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіною Анною Вадимівною.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову про розшук майна боржника ВП №4670071, прийняту 12 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Дубровіною Анною Вадимівною.

5. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві повернути автомобіль Mitsubishi Outlander 2.4, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин