Справа № 816/1905/15
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 р.Справа № 816/1905/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 816/1905/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Атом

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області , старшого державного ревізора- інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької ОДПІ Головного управління міндоходів у Полтавській області Тараканова Дениса Юрійовича , державний інспектор відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької ОДПІ Головного управління міндоходів у Полтавській області Ільїної Юліани Едуардівни

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Атом" (надалі - позивач, ПрАТ "Атом") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ), старшого державного ревізора - інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької ОДПІ Тараканова Дениса Юрійовича, державного інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької ОДПІ Ільїної Юліанни Едуардівни про визнання протиправними дій ревізорів-інспекторів при складанні та узгодженні акта від 22.04.2015 №553/16-03-22-02-12/25163708 "Про результати виїзної позапланової перевірки ПрАТ "Атом" з питання дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за період жовтень-листопад 2014 року" згідно податкового повідомлення-рішення від 19.05.2015 №/1301, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2015 №/1301, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 3 105 668 грн 01 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено права та законні інтереси ПрАТ "Атом" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошового зобов'язання зі сплати ПДВ, так як право на формування податкового кредиту з ПДВ за операціями з придбання електронного обладнання у ТОВ "Астораль" підтверджено належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, а також обставинами використання придбаного обладнання у власній господарській діяльності. Посилався на те, що результати зустрічних звірок контрагентів у ланцюгу постачання не можуть бути достатньою підставою для донарахування грошових зобов'язань добросовісному платнику податків.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Атом" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, старшого державного ревізора - інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області Тараканова Дениса Юрійовича, державного інспектора відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області Ільїної Юліанни Едуардівни про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (правонаступник- Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області), не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на обставини встановлені в ході перевірки.

Генеральний директор ПрАТ «Атом» подав письмові заперечення та пояснення, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року без змін.

Представник Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області подав письмові додаткові пояснення, в яких зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 19.05.2015 №/1301 є правомірним та таким, що прийнято в межах чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В частині відмови в позові постанова не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ПрАТ "Атом" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /т. 1, а.с. 122-123/.

Позивач з 29.01.1998 перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ) /т. 1, а.с. 121-126/.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є виробництво електророзподільної та контрольної апаратури (27.12) /т. 1, а.с. 123/.

Податковими ревізорами-інспекторами Кременчуцької ОДПІ у період з 06.04.2015 по 15.04.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Атом" з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ за жовтень-листопад 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.04.2015 №553/16-03-22-02-12/25163708 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ПрАТ "Атом" зобов'язання зі сплати ПДВ загалом в розмірі 2 070 445 грн 34 коп. /т. 1, а.с. 15-28/.

30.04.2015 за вих. №73 позивач подав до Кременчуцької ОДПІ заперечення на зазначений акт перевірки /т. 1, а.с. 29-33/, за результатами розгляду яких, листом від 14.05.2015 вих. №12738/10, контролюючий орган повідомив платника податків про правомірність висновків перевірки /т. 1, а.с. 34-36/.

На підставі згаданого вище Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 19.05.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення №/1301, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 3 105 668 грн 01 коп. (в т.ч., основний платіж - 2 070 445 грн 34 коп., штрафні (фінансові) санкції - 1 035 222 грн 67 коп.) /т. 1, а.с. 14/.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ, ПрАТ "Атом" звернулось до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову виходячи з таких підстав.

За рахунок відображення у податковому обліку протягом жовтня-листопада 2014 року господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) "Астораль" () позивач сформував податковий кредит загалом в розмірі 2 070 445 грн. 34 коп. (в т.ч., за жовтень 2014 року - 1 072 965 грн. 34 коп., за листопад 2014 року - 997 480 грн.).

Однак, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення зазначеної вище суми до складу податкового кредиту, наслідком чого визначив заниження ПрАТ "Атом" податкового зобов'язання зі сплати ПДВ в розмірі 2 070 445 грн. 34 коп.

Фактичною підставою для висновку про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за жовтень-листопад 2014 року є твердження контролюючого органу про безтоварність операцій з придбання матеріалів та комплектуючих у контрагента - ТОВ "Астораль".

Мотивуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що угода, укладена між ПрАТ "Атом" та контрагентом-постачальником ТОВ "Астораль", не спрямована на здійснення реальних господарських операцій, а надані на перевірку первинні документи не підтверджують факт здійснення поставки, оскільки договір поставки містить недоліки в частині визначення його істотних умов, товарно-транспортні накладні ґрунтуються на недостовірних відомостях, а відсутність доказів прийняття товару на склад, його зберігання та подальший рух свідчить про недоведеність факту використання товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Зазначає, що довідкою Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів Одеської області від 23.03.2015 №21/2200/39260249 "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Астораль" щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ПП "Біамід" та ПрАТ "Атом", їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.10.2014 по 31.10.2014" за результатами звірки не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ "Астораль" з ПП "Біамід" та подальшої реалізації товарів ПрАТ "Атом".

Спірні відносини сторін стосуються права позивача на податковий кредит з ПДВ.

Податковий кредит, за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Положеннями пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Положеннями п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури /т. 1, а.с. 123/.

З метою здійснення основного виду економічної діяльності ПрАТ "Атом" (покупець) 08.08.2014 у м. Кременчук уклав із постачальником ТОВ "Астораль" (смт Зеленогірське Любашівського району Одеської області) договір поставки №06 /т. 1, а.с. 37-38/, за умовами якого постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати матеріали та комплектуючі, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість яких визначена у рахунках-фактурах постачальника.

Пунктом 2.1 вказаного Договору визначено, що ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару визначаються у рахунках-фактурах постачальника.

Згідно з пунктом 3.1 Договору розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому порядку на підставі відповідного рахунка-фактури постачальника.

Товаром були індукційні блоки в посиленій обмотці, автоматичні системи, контакторні модулі, модулі додаткового охолодження, що підтверджується з наданих позивачем рахунків-фактури /т. 1, а.с. 39-43/.

Розрахунки за Договором між сторонами здійснені у безготівковій формі, що підтверджено залученими до матеріалів справи платіжними дорученнями /т. 1, а.с. 44-56/ та банківськими виписками /т. 1, а.с. 57-62/.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

На підтвердження факту придбання у ТОВ "Астораль" зазначених вище товарів позивач надав копії податкових накладних: від 15.09.2014 №10, від 01.10.2014 №1, від 13.10.2014 №2, від 14.10.2014 №№3, 4, від 17.10.2014 №5, від 20.10.2014 №6, від 21.10.2014 №7, від 22.10.2014 №8, від 23.10.2014 №№9, 10, від 24.10.2014 №11, від 27.10.2014 №12, від 30.10.2014 №13, від 19.11.2014 №4 /т. 1, а.с. 74-88/.

Копії податкових накладних оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Зазначені податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, відображено позивачем у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за жовтень-листопад 2014 року та на їх підставі віднесено до складу податкового кредиту звітних (податкових) періодів суму ПДВ загалом в розмірі 2 070 445 грн 34 коп. (в т.ч., за жовтень 2014 року - 1 072 965 грн 34 коп., за листопад 2014 року - 997 480 грн), що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за жовтень та листопад 2014 року та додатку до податкової декларації №5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" /т. 1, а.с. 90-100, 226-235/.

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Крім того, Кременчуцькою ОДПІ не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, наведені податкові накладні підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "Астораль" товарів на суму ПДВ в розмірі 2 070 445 грн 34 коп., є підставою для віднесення спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належні докази у справі.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, про реальність вчинення платником податків господарських операцій та, як наслідок, правомірність формування останнім податкового кредиту з ПДВ свідчать наявність руху активів у процесі здійснення господарської операції та зв'язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені належним чином складеними та своєчасно оформленими первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких платник податку формує дані податкового обліку.

На підтвердження права формування податкового кредиту позивач надав суду копії видаткових накладних: від 14.10.2014 №№Ас-0000011, Ас-0000012, від 23.10.2014 №Ас-0000013, від 19.11.2014 №№Ас-0000014, Ас-0000015, Ас-0000016 /т. 1, а.с. 68-73/ на поставку товару загальною вартістю 20 552 604 грн, з яких ПДВ в розмірі 2 070 445 грн. 34 коп.

Застережень щодо змісту та форми видаткових накладних Акт перевірки та письмові заперечення відповідача проти позову не містять.

Копії видаткових накладних оформлено у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

А відтак, дані видаткові накладні є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належні докази у справі.

Разом з цим, Акт перевірки містить посилання на недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, якими позивач підтверджує факт транспортування придбаного у ТОВ "Астораль" товару /т. 1, а.с. 63-67/. Так, відповідач звертає увагу на обставини маршруту перевезень, відображеного у даних документах, що здійснювались у межах міста Кременчук Полтавської області, тоді як продавець товару знаходиться в Одеській області.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, які впливають на її реальний зміст.

Обґрунтовуючи необхідність купівлі обладнання та комплектуючих у ТОВ "Астораль", представник позивача пояснив, що зазначений товар був використаний у власній господарській діяльності ПрАТ "Атом" шляхом його реалізації на користь ТОВ "Геарон" та списання у виробництво (т. 1, а.с. 167-184; т. 2, а.с. 12-29).

Проведеною перевіркою позивача не виявлено завищення чи заниження останнім податкових зобов'язань, чим підтверджено факт реалізації товару.

З огляду на повідомлені представником позивача обставини та досліджені матеріали справи суд знаходить доведеним саме факт придбання товару у кількості, відображеній у наданих до перевірки податкових та видаткових накладних.

За змістом наданих ТОВ "Астораль" письмових пояснень щодо обставин поставки товарів ПрАТ "Атом" (лист від 03.08.2015 вих. №40) відвантаження товару за адресою у м. Кременчук Полтавської вулиця Жовтнева 57/3 області відбулось у зв'язку з фактичним знаходженням товарно-матеріальних цінностей за вказаною адресою з огляду на їх придбання /т. 2, а.с. 85/.

Відповідачем, з огляду на зайняту позицію щодо питання поставки товарів, не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про фактичну відсутність товару у місці його поставки та унеможливлювали здійснення відвантаження товарів саме у м. Кременчук Полтавської області. Знаходження контрагента у Одеській області не є достатнім доказом у даному питанні, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо виключного здійснення господарської діяльності саме за юридичною адресою суб'єкта господарювання.

Доводи відповідача стосовно фактичного переміщення товарів у просторі ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

Іншим мотивом висновку перевірки є посилання на недоліки змістовної частини договору поставки від 08.08.2014 №06, оскільки, на думку відповідачів, вказаним договором не визначено істотні умови щодо предмету і ціни, чим порушено вимоги статті 638 Цивільного кодексу України, за змістом якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Дані твердження є безпідставними, оскільки зазначеним договором загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару визначена в рахунках-фактурах, а також тією обставиною, що учасники договору, за наслідками його реалізації, не висловили будь-яких претензій одна до одної. У межах спірних господарських операцій умови договору виконано у повному обсязі, між сторонами проведено розрахунки.

З приводу посилань представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів узгодження з ТОВ "Астораль" ціни товару, суд звертає увагу на положення пункту 2.1. договору поставки від 08.08.2014 №06, за змістом якого ціна одиниці товару та загальна вартість кожної партії визначаються у рахунках-фактурах /т. 1, а.с. 37-38/. Постачальником складено рахунки-фактури /т. 1, а.с. 39-43/, в яких визначено вартість одиниці та партії товару. Розрахунки між сторонами проведено за ціною, визначеною у рахунках-фактурах, спір між сторонами в частині визначення вартості товарів - відсутній.

Стосовно доводів відповідача щодо не підтвердження позивачем якості товару та його відповідності технічним характеристикам, суд зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

Зважаючи на підтвердження позивачем фактів отримання товару, його оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд вважає доведеною реальність спірних господарських операцій.

Матеріалами справи в повному обсязі підтверджено реальність спірних господарських операцій, факт сплати позивачем у ціні придбаних товарів ПДВ в розмірі 2 070 445 грн 34 коп., наявність в діях позивача ділової мети та розумних економічних причин для вчинення спірних господарських операцій.

За таких обставин, позивачем правомірно враховано при розрахунку податкового кредиту за жовтень-листопад 2014 року суму ПДВ загалом в розмірі 2 070 445 грн. 34 коп.

Посилання відповідача на відомості, викладені в довідці про результати зустрічної звірки ТОВ "Астораль", не приймаються судом в якості достатніх обґрунтувань правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки отримання контролюючим органом довідки зустрічної звірки контрагента платника податків, в якому викладені висновки про вчинення таким контрагентом нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже така довідка не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Частиною другою статті 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Положеннями ч. першої статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Астораль" у повному обсязі сплачено до бюджету податок на додану вартість за спірний період /т. 2, а.с. 46-52/. Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 р. по справі 815/3276/15 /т. 2, а.с. 39-45/, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду визнано незаконним корегування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту ТОВ «Астораль» в системі автоматизованого співставлення..

Враховуючи наведене вище в своїй сукупності, висновок податкової інспекції про порушення позивачем вимог статей 198, 201 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства та фактичних обставин справи.

Виходячи з визначення поняття штрафна санкція, що міститься в підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого дана санкція може бути застосована до платника податків лише у разі вчинення останнім порушення вимог податкового законодавства, а такі порушення в діях позивача відсутні, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням також неправомірно застосовано до ПрАТ "Атом" штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 035 222 грн 67 коп. /т. 1, а.с. 14-зворот/.

Згідно підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Разом з цим, долученими до матеріалів справи копіями первинних документів бухгалтерського обліку підтверджено право позивача на віднесення до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 2 070 445 грн 34 коп. Данні цих документів належними доказами не спростовано, висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи вищезазначене, є доведеними, належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 19.05.2015 №/1301 необхідно визнати протиправним та скасувати.

Щодо доводів апеляційної скарги, про проведення передоплати за невідомий товар, за договором №6, то як вбачається з пояснень представника позивача та підтверджується рахунками фактури та платіжними дорученнями, товар був визначений саме за рахунками -фактурами які зазначені в платіжних дорученнях.

Щодо доводів про наявність кримінальної справи, то дійсно в реєстрі є данні про наявність кримінального провадження щодо сумнівних взаємовідносин позивача з ТОВ «Астораль» та деякими іншими суб'єктами господарювання, але підозра ні кому не пред'явлена, відповідно вирок відсутній. В встановленому кримінально процесуальному законодавстві порядку наявність злочину не встановлена. При цьому суд звертає увагу що провадження ведеться щодо факту сумнівних операцій, тобто їх протиправність не є встановленою. Надані протоколи допиту свідка ОСОБА_4, не свідчать про порушення з боку позивача, в них лише зазначено про певне приміщення орендоване ТОВ «Астораль» у свідка, та його показання про не зберігання у цьому приміщенні документів та нерпроведенні технічних робіт. Крім цього в порядку кримінально процесуального законодавства оцінка цим показанням не надано.

Теж стасується і протоколу огляду цього приміщення, яким зафіксовано стан приміщення на 30.06.2015 року, та протоколу допиту свідка ОСОБА_5Є, сина власника приміщення за адресою м. Кременчук вул.. Жовтнева 57 (57/3), з яких вбачається про його необізнаність про аренду про аренду цього преміщення ТОВ «Астораль» (вказує що договір не уладався), та те що за цією адресою він не бачив матеріальних цінностей.

При цьому як встановлено вище, отримання товару за цією адресою здійснювалося в зв'язку з тим, що за цією адресою т овар отримувало саме ТОВ «Астораль».

Наведене не заборонено законом та нексвідчить про нереальність операції.

Колегія суддів зазначає, що фактично податковий орган не встановивши на підставі об'єктивних доказів нереальність орерацій, зробив донарахування. Висновки про порушення шрунтуються на даних, які лише свідчать про теоретичне можливе порушення, але не доводять його наявність.

Щодо доводів скарги про те, що перевезення за договором аренди №14 здійснювалося автомобілем, що позивач арендує у ТОВ «Геарон», який належить позивачу, спростовується наданою копією технічного паспорту від 25.05.2012 року де власником зазначений ТОВ «Геарон». Як пояснив представник позивача , на ТОВ «Атом» був свого часу оформлений тимчасовий технічний талон, як на орендаря. Копія тимчасового техталону надана суду. Крім того, як вбачається з пояснень представника відповідача, нарахування за договором аренди не проводилося.

Стосовно невідповідності міста розташування контрагента вказаного у видатковій накладній, та міста загрузки товару за товарно транспортною накладною, то по перше це не свідчить про нереальність операції, ці місця не обов'язково повинні збігатися, поставка може бути здійснена через склад (тощо), і видаткова накладна складена на місті розташування органів управління, може передаватися отримувачу в іншому місті. По друге представник позивача в судовому засіданні пояснив, що отримував видаткові накладні в місті отримання товару згідно товарно-транспортних накладних.

Щодо додатково наданих до суду першої інстанції документів, про працю посадової особи ТОВ «Астораль» ОСОБА_6 на посаді завгоспа у яслі-садку у смт Зеленогірський, колегія суддів зазначає, що така праця навіть у дні здійснення спірних операцій, не свідчить про неможливість у вільний час здійснювати дії по господарській діяльності ТОВ «Астораль».

Щодо інших вимог, які не задоволені судом, то апеляційна скарга не містить доводів неправомірності рішення суду, в скарзі відповідач вказує лише щодо неправомірності рішення в частині задоволення позову, а позивачем в цій частині постанова не оскаржена.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 816/1905/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 20.10.2015 р.