Справа № 815/4672/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4672/15
У Х В А Л А

22 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2, в якому позивач просить:

- визнати дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу щорічної відпустки у період з 28 вересня 2015 року по 23 жовтня 2015 року протиправними;

- зобов'язати голову Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 видати наказ про надання щорічної відпустки судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу у період з 28 вересня 2015 року по 23 жовтня 2015 року;

- в цій частин допустити негайне виконання рішення;

- визнати протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу відповіді на його заяву від 07 липня 2015 року про надання відпустки;

- визнати протиправними наказ чи розпорядження голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 про створення комісії у складі заступника голови Київського районного суду м. Одеси судді М.М. Тонконоженко та працівників апарату заступника голови Київського районного суду м. Одеси суду: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- визнати протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 щодо ненадання відповіді на заяву судді Київського районного суду м. Одеси Реви Сергія Вікторовича від 06 серпня 2015 року щодо створення комісії;

- зобов'язати голову Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 надати відповідь на заяву судді Київського районного суду м. Одеси Реви Сергія Вікторовича від 06 серпня 2015 року;

- визнати протиправними дії голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 щодо видання наказу №40-зп від 10 серпня 2015 року про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1;

- скасувати наказ №40-зп від 10 серпня 2015 року про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1, що був виданий головою Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2.

Відповідач до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомленний належним чином та своєчасно, що підтверджується телефонограмою.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вислухавши заявника (представника позивача), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Приписами статтей 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету ОСОБА_7 Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, яка ухвалена Комітетом ОСОБА_7 Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1 - 3 статті 30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Щодо сумнівів позивача у обєктивності та неупередженості слід зазначити, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів щодо неупередженості яких є сумніви.

Стаття 27 КАС передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Як відомо, об'єктивно виникають проблеми у застосуванні даної норми, а офіційна судова практика є незначною.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі П'єрсак проти Бельгії ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що суддя вже розглядала справу №815/3999/13-а між тими самими сторонами із тих самих підстав, а саме про визнання дій протиправними щодо ненадання щорічної відпустки. По справі була винесена постанова про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відтак, як зазначає заявник, головуючий суддя вже виказала свою позицію по аналогічній справі, між тими самими сторонами ще при розгляді адміністратвиної справи №815/3999/13-а, а тому у позивача виклакає сумнів неупередженість головуючого судді Потоцької Н.В. по данній справі.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас слід зазначити, що учасники судового процес зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того, приписами ч. 2 ст.185 КАС України, встановлено, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом.

Хоч вказана стаття і не визначає підстав для апеляційного оскарження, але з положень статей 201 204 цієї глави можна зробити висновок, що такими підставами можуть бути помилки суду першої інстанції як у питаннях факту (встановлення обставин у справі), так і в питаннях права (застосування норм матеріального та процесуального права). Якщо їх деталізувати, то оскаржити судове рішення в апеляційному порядку можна, зокрема, з таких підстав:

- справу розглянуто і вирішено у першій інстанції неповноважним складом суду;

- в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Вищого адміністратвиного суду Країни від 17.06.2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 року у справі за адміністратвиним позовом ОСОБА_1 до Голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протипрвними (справа №815/3999/13-а), відмовлено, оскільки зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Наведені представником позивача в заяві обставини ні яким чином не вказують на неупередженість судді у даній справі. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представника позивача відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Потоцька Н.В.