Справа № 826/18546/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа: № 826/18546/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» до Торгово-промислової палати України про визнання протиправним та скасування сертифікату,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» ( далі - позивач ) звернулось до суду з позовом до Торгово-промислової палати України ( далі - відповідач ) про визнання протиправним винесення відповідачем сертифікату від 10.06.2015р. № 4459 та скасування цього сертифікату.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та зобов'язати суд першої інстанції порушити провадження у справі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ), Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» ( далі - Закон № 671/97-ВР ) та Господарським процесуальним кодексом України ( далі - ГПК України ).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України передбачено, що в публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У ч. 2 ст. 4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму..

Згідно з ч. 3 ст. 50 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 1 Закону № 671/97-ВР закріплено, що торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 671/97-ВР регламентовано, що торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв'язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ГПК України, Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать виключно публічно-правові спори.

При цьому, єдиною та необхідною правовою підставою для віднесення спору до публічно-правового є одночасна сукупність наступних умов: 1) однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, тобто орган державної влади або орган місцевого самоврядування чи установа, якій державою делеговано виконання відповідних владно-розпорядчих функцій; 2) спірні правовідносини виникли у зв'язку зі здійсненням ним владно-управлінських функцій; 3) перебування сторін спору у відносинах влади-підпорядкування.

Виходячи з цього, колегія суддів встановила, що спірні правовідносин виникли з приводу засвідчення відповідачем форс-мажорних обставин під час виконання договору купівлі-продажу природного газу від 25.09.2013 р. № 49-09/13, сторонами якого є ТОВ «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» і ТОВ «Нафтогаз-Альянс» та видання про це сертифікату від 10.06.2015р. № 4459.

Торгово-промислова палата України ( далі - ТПП України ) , відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону № 671/97-ВР та п. 1.1, 2.1 її Статуту / а.с. 86-87 /, є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, що створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Метою створення і діяльності ТПП України є сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв'язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн / а.с. 87 /.

Крім того, у п. 2.2.15 Статуту ТПП України вказано, що однією з її функцій є засвідчення обставин форс-мажору / а.с. 88 /.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень і в межах спірних правовідносин ним не виконувались жодні владно-управлінські функції, а засвідчення форс-мажорних обставин є статутним завданням ТПП України, а не делегованим повноваженням, як помилково вважає позивач.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір не є публічно-правовим та, відповідно, не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про те, що на відповідача законодавством покладено обов'язок засвідчення обставин форс-мажору, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що жодним чином не підтверджують наявність правових підстав для віднесення даного спору до публічно-правового, оскільки такі функції здійснюються ТПП України, як відмічалось вище, на підставі її Статуту як одні із завдань, для виконання яких створена ця самоврядна організація, і жодним органом влади або місцевого самоврядування їй такі повноваження не делегувались, а отже, й відсутні жодні правові підстави вважати, що при їх здійсненні ТПП України набуває статусу суб'єкту владних повноважень.

Посилання апелянта на те, що при засвідченні факту форс-мажорних обставин ТПП України здійснює владні повноваження, також є безпідставними і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відкриття провадження у цій справі.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було помилково віднесено даний спір до цивільної юрисдикції, оскільки, у відповідності до приписів ст.ст. 1, 12 ГПК України, спірні правовідносини підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно вирішено питання про відсутність правових підстав для відкриття провадження в цій справі в порядку адміністративного судочинства, однак, з помилковим визначенням, до юрисдикції якого суду належить вирішення спірних правовідносин, що є правовою підставою для зміни оскаржуваного рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» підлягає задоволенню частково, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року - зміні шляхом викладення абзацу третього її резолютивної частини в наступній редакції: «Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду відповідним місцевим господарським судом в порядку господарського судочинства».

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року - змінити, виклавши абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції: «Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду відповідним місцевим господарським судом в порядку господарського судочинства».

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 22.10.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.