Справа № 295/9166/15-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" жовтня 2015 р. Справа № 295/9166/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "24" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивачка звернулась з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку із звільненням з роботи у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" починаючи з 29 травня 2015 року виходячи з розміру 90 % від місячної заробітної, на підставі поданих документів про суму заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03.06.2008 року їй призначено пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% середнього заробітку старшого прокурора прокуратури Житомирської області. Згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012р., довідки прокуратури Житомирської області від 28.05.2015 року №18-231, звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням фактично отриманих виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи із розрахунку 90% місячного заробітку на момент звернення із заявою. Вважала, що відповідач необґрунтовано відмовив.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про відмову здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31.05.2012 р. та довідки прокуратури Житомирської області від 28.05.2015 року №18-231.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 28.05.2015 року №18-231, виходячи з розміру 90% місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком 29.05.2015 року.

Постанову суду допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на наявність у позивача права на перерахунок пенсій за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими позивачем, виходячи з розміру 90% місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Проте, колегія суддів не погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 03.06.2008 року позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На підставі наказу № 177-к від 19.05.2015 року позивачка звільнена 28.05.2015 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

29.05.2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила внести її у списки непрацюючих пенсіонерів та зробити перерахунок пенсії у зв'язку зі звільненням. До заяви була додана довідка Прокуратури Житомирської області від 28.05.2015 року №18-231 про складові заробітної плати позивача на момент звільнення. Позивачка вважала, що на підставі саме заробітної плати, включеної до довідки від 28.05.2015 року мав бути здійснений перерахунок її пенсії у розмірі 90% від місячного заробітку.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 08.06.2015р. № 10361/03, позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії за недоцільністю, оскільки умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України, який на даний час відсутній.

Надаючи правову оцінку обставинам справи. колегія суддів зазначає наступне.

Так, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VІІI від 28 грудня 2014 року, зокрема п. 3 даного Закону частина вісімнадцята ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Даний Закон згідно п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності 1 січня 2015 року.

Колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивачки до відповідача із заявою про проведення перерахунку набула чинності та діяла ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VІІІ від 28 грудня 2014 року, в той час як позивачка свою вимогу щодо проведення перерахунку обґрунтовував на підставі редакції ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", яка на час звернення із заявою про перерахунок, втратила чинність.

Доводи позивача щодо спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція ст. 50-1 даного Закону. Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Відповідні зміни до Закону України "Про прокуратуру", згідно яких умови перерахунку пенсії працівників прокуратури мають бути визначені Кабінетом Міністрів України неконституційними не визнавались, а відтак підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Також колегія суддів зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини щодо заяви №43331/12 у справі Великода В.Н. проти України суд зазначив, що Держава має право не тільки обмежувати право на перерахунок пенсії, але й приймати рішення про зменшення пенсії. І такі дії є сумісними з вимогами статті 1 Першого протоколу.

При цьому суд вказував, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі (див., наприклад, ухвалу від 15 березня 2001 року у справі «Амола проти Фінляндії» (Aunola v. Finland), заява № 30517/96). «Вимога» може становити «майно» у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі ««Stran Greek Refineries» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), п. 59, Series A № 301 B). Отже, зменшення або припинення достатньою мірою встановлених пільг може становити втручання у мирне володіння майном (див. рішення від 19 червня 2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), заява № 17767/08, п. 72).

Суд констатував, що у справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України… не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також зазначив, що не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного Суд визнав, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими держава зіткнулася.

Також колегія суддів, вважає вказати, що попередні норми законодавства, які визначали право на перерахунок пенсії, передбачали, що такий проводиться виключно у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Матеріали справи свідчать, що востаннє таке підвищення заробітної плати відбувалося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505, а тому довідка про розмір заробітної плати позивачки у 2015 році в будь-якому випадку не могла слугувати підставою для проведення перерахунку пенсії , що мав відбутись у 2012 році. Тим більше , сама позивачка при зверненні до відповідача не порушувала питання про перерахунок її пенсії у зв'язку з таким підвищенням заробітної плати.

Суд першої інстанції наведене не врахував, а тому прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "24" липня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" жовтня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,