Справа № 820/10700/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

22 жовтня 2015 р. Справа № 820/10700/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В., розглянувши позовні матеріали Приватного підприємства "С-АУРУМ" до Судді Дзержинського районного суду м.Харкова Хайкіна Вадима Михайловича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач - Приватне підприємство "С-АУРУМ", з адміністративним позовом до Посадової особи державної влади судді Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкіна Вадима Михайловича, в якому просить суд скасувати частково постанову судді Дзержинського суду м.Харкова від 02.07.2013 р. про визнання винним водія ОСОБА_1 в частині "в діях водія ОСОБА_2 суд не вбачає порушень Правил дорожнього руху", скасувати суб'єктивну оцінку дій потерпілого по справі, оскільки вказана особа не притягалась до адміністративної відповідальності, його покази при проведенні експертизи не перевірялися на технічну спроможність.

Вирішуючи питання, викладені у ст.107 КАС України, суд дійшов висновку, що вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2); до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України визначає, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, повязаність із сферою реалізації публічної влади.

Зі змісту адміністративного позову, вбачається, що предметом позову є процесуальний документ судді Дзержинського районного суду м. Харкова, який прийнято під час розгляду ним адміністративної справи в порядку ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Структура, повноваження та процесуальні правила діяльності судів в Україні визначені Конституцією України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", КПК, ЦПК, КАСУ, КУпАП України та іншими законодавчими актами.

Статтями 126 та 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону і вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Однією з основних конституційних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом. Згідно із зазначеними положеннями Конституції рішення суду і відповідно до них дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (повязаних із відкриттям провадження у справі, її підготовкою та розглядом у судовому засідання) можуть бути оскаржені у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не шляхом звернень до іншого суду першої інстанції із скаргами про зобовязання суддів до вчинення певних процесуальних дій, що одночасно порушило б і принцип незалежності суддів, і заборону втручатися у вирішення справи незалежним судом. Таким чином, заяви та скарги до судді при здійсненні правосуддя не підлягають розгляду в судах першої інстанції, оскільки помилки, інші процесуальні порушення, допущені при здійсненні правосуддя, усуваються в іншому судовому порядку.

Системно аналізуючи положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів", слід дійти висновку, що суддя не наділений законодавцем статусом суб'єкта владних повноважень, що повністю узгоджується з приписами ст.ст.126 та 129 Конституції України.

Слід також звернути увагу, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України 12 червня 2009 р. №6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів у розумінні положень частини першої статті 2 пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративне правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальнопроцесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України (в частині апеляційного чи касаційного оскарження), Кодексом України про адміністративні правопорушення. Юрисдикція адміністративних судів на розгляд таких спорів згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

Таким чином, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи чи конкретної скарги, не може перевірятися за межами передбаченого процесуального контролю.

Оскарження рішення, процесуальних дій або бездіяльності суду в передбаченому законом апеляційному або касаційному порядку є одним з видів захисту прав і свобод громадянина у судовому порядку відповідно.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади", виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначені норми права, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він випливає не з дій чи бездіяльності судді як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, а з його процесуальної діяльності, пов'язаної з відправленням правосуддя відповідно до процесуальних норм, що передбачають процедуру, порядок вирішення суддею справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень, дій чи бездіяльності має відповідний апеляційний (касаційний) суд згідно з процесуальним законодавством, отже дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст. ст. 109, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "С-АУРУМ" до Судді Дзержинського районного суду м.Харкова Хайкіна Вадима Михайловича про скасування постанови.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Панченко