Справа № 810/5150/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року 810/5150/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., суддів Василенко Г.Ю., Панченко Н.Д. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом кандидата в депутати Васильківської міської ради ОСОБА_1 до Васильківської міської виборчої комісії Київської області про визнання протиправною та скасування постанови від 20.10.2015,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2015 року о 23 годині 41 хвилина до Київського окружного адміністративного суду звернувся кандидат в депутати Васильківської міської ради ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Васильківської міської виборчої комісії Київської області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Васильківської міської виборчої комісії Київської області від 20.10.2015 про заміну печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.10.2015 відповідачем було прийнято постанову відповідно до якої прийнято рішення виготовити нові печатки дільничних виборчих комісій для проведення місцевих чергових виборів у м. Василькові 25.10.2015.

Водночас, як стверджує позивач, постанови, яка є предметом спору не існує, оскільки її прийнято у таємний спосіб, не оприлюднено і протоколу засідання на якому вона прийнята немає або його приховують.

Таким чином, на думку позивача при прийнятті постанови від 20.10.2015 порушено статтю 27 Закону України «Про місцеві вибори» та норми Порядку ведення діловодства та організації роботи виборчих комісій, встановленого Постановою ЦВК.

Крім того, в обґрунтування доводів позовної заяви позивач зазначає, що виготовлення нових окремих печаток саме для дня голосування з видачею їх комісіям не передбачено жодною нормою законодавства, яке регулює дані правовідносини, і робиться це саме з метою фальсифікацій, а не для їх запобіганню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.10.2015 о 15 год. 00 хв.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, встановлені статтями 172, 175 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, керуючись статтею 38 Кодексу адміністративного судочинства України, повідомив сторони про дату, час і місце судового розгляду справи телефонограмами.

Позивач або його уповноважені представники у судове засідання 22.10.2015 не зявились. Від позивача до суду 22.10.2015 надійшла заява, в якій позивач на підставі статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України просить суд розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання 22.10.2015 до суду не забезпечив.

Відповідно до частини 12 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з цим, розгляд даної справи проведено в порядку письмового провадження.

Від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову та витребувані судом документи. У запереченнях відповідач зазначив, що питання щодо заміни печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015 на голосування не ставилось. Відповідно, рішення та постанови про заміни печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015 не існує.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачем в обґрунтування позову вказано про те, що 20 жовтня 2015 року Васильківською міською виборчою комісію Київської області без будь-яких передбачених Законом України Про місцеві вибори підстав прийнято постанову про заміну печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015. Позивач також зазначає, що постанова від 20.10.2015 не існує, та стверджує, що вона не була оприлюднена у встановленому порядку, а протокол засідання Васильківської міської виборчої комісії, на якому прийнято дану постанову, немає або його приховують.

Водночас, жодних доказів в обґрунтування своїх тверджень, як і джерел, з яких позивачу стало відомо про існування вказаних вище обставин позивач у позові не зазначає та до позову не додає.

В силу положень статті 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Суд зазначає, що принцип рівності перед законом означає однакове застосування судом закону до усіх учасників процесу та у відповідності до мети правової норми неупереджене ставлення суду до усіх учасників процесу та забезпечення їм рівних процесуальних прав.

Принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це, в принципі, означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред'явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх, навіть якщо вони надані незалежним представником державної юридичної служби з метою здійснення впливу на рішення суду (Рішення ЄСПЛ у справі "Кресс проти Франції" (Kress v. France) [ВП], №39594/98, пункти 72 та 74, ECHR 2001-VI).

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У судові засідання по справі, які призначались судом на 22.10.2015 о 15:00 год. позивач або його представник не зявився, був повідомлений належним чином - в матеріалах справи наявна телефонограма, а 22.10.2015 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Отже, суд був позбавлений можливості зясувати в судовому засіданні джерела отримання позивачем відповідних відомостей, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та заслухати пояснення позивача, які в силу положень частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України є доказами по справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, суд зазначає, що положення ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не звільняють позивача від обовязку доводити суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до положень статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Звертаючись до адміністративного суду з позовом, позивач має надати переконливі документальні докази на підтвердження обставин, із наявністю яких він повязує неправомірність рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень.

Так, предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

При цьому, в контексті статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має встановити всі фактичні обставини справи, якими обумовлено звернення позивача до суду, перевірити підтвердження їх наявності належними та допустимими доказами та надати їм відповідну правову оцінку.

Суд також зазначає, що стаття 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає правила змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі, які є принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою одержання рішення на свою користь зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти.

Основний зміст принципу змагальності полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на підставі своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Судом було вжито вичерпних заходів з метою витребування доказів по справі від відповідача, зокрема, докази, необхідні для розгляду справи по суті, витребовувались судом від відповідача ухвалою суду від 22.10.2015.

Відтак, зважаючи на те, що позивачем в обґрунтування позову не надані суду докази, якими позивач мотивує свої вимоги, суд встановлює фактичні обставини справи на підставі доказів, які надані відповідачем.

Виходячи з наданих суду відповідачем доказів, а саме, змісту протоколу засідання комісії 20.10.2015 (ранішнє засідання о 12 год. 05 хв.) та змісту протоколу засідання комісії 20.10.2015 (вечірнє засідання о 20 год 00 хв.), слідує що 20 жовтня 2015 року Васильківською міською виборчою комісією Київської області на засіданнях не приймалось жодного рішення про заміну печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015.

Так, зокрема, на засіданні комісії 20.10.2015 (ранішнє засідання о 12 год. 05 хв.) серед питань, які були внесені в порядок денний зазначені:

1) Заміна голови Васильківської МВК;

2) Стан підготовки ДВК до виборчого процесу;

3) Затвердження тексту та форми виборчих бюлетенів для голосування на посаду Васильківського міського голови.

За вказаний порядок денний проголосували більшість членів комісії, які були присутні на засіданні 20.10.2015 (ранішнє засідання о 12 год. 05 хв.) 14 осіб з 15 присутніх.

У свою чергу, на засіданні комісії 20.10.2015 (вечірнє засідання о 20 год. 00 хв.) серед питань, які були внесені в порядок денний зазначені:

1) Розгляд подання та внесення змін до додатку № 2 Постанови Васильківської міської виборчої комісії від 10.10.2015 за № 84;

2) Різне слухалось питання про затвердження уповноважених осіб субєктів виборчого процесу відповідно подань субєктів виборчого процесу, зареєстрованих станом на час засідання.

За вказаний порядок денний проголосували більшість членів комісії, які були присутні на засіданні 20.10.2015 (вечірнє засідання о 20 год. 00 хв.) 12 осіб з 13 присутніх.

Судом також було досліджено зміст двох протоколів засідання 19.10.2015 (ранішнє засідання об 11 год. 05 хв. та вечірнє засідання о 18 год. 00 хв.). Водночас, зі змісту вказаних документів також вбачається, що питання щодо заміни печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015 комісією не розглядалось і рішення з цього приводу не приймалось.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів суд вважає, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки як свідчать матеріали справи жодних постанов про заміну печаток дільничних виборчих комісій з місцевих виборів у м. Василькові та видачу їх за день до дня голосування 25.10.2015 відповідач фактично не приймав. Отже, у даній справі відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 172 Кодексу адміністративного судочинства України суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем при зверненні до суду не було долучено до матеріалів справи доказів сплати судового збору, суд в порядку ч. 9 ст. 172 Кодексу адміністративного судочинства вирішує питання щодо стягнення судового збору при прийнятті рішення та зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, юридичною особою 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2015 року становить 1218 грн.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, в задоволенні якої суд відмовив.

Отже, сума судового збору, яка підлягає стягненню з позивача становить 487,20 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 167, 172, 177, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Згідно з частиною третьою статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 172 - 175 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини пятої статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду справ, визначених статтями 172 - 175 цього Кодексу, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у дводенний строк з дня їх проголошення, а судові рішення, ухвалені до дня голосування, - не пізніш як за чотири години до початку голосування.

Головуючий - суддя Панова Г. В.

Судді: Василенко Г.Ю

ОСОБА_2