Справа № 805/3580/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року справа №805/3580/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О.,при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача Пономаренко В.А., представника відповідача Вовченка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий замок" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 р. у справі № 805/3580/15-а за позовом Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий замок" про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, за податковим боргом та орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 18449,70 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (далі по тексту позивач, ОДПІ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Замок" (далі по тексту відповідач, апелянт) з урахування уточнених вимог про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, за податковим боргом з земельного податку та орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 18449,70 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21вересня 2015 року позовні вимоги були задоволені шляхом стягнення з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Старий Замок" () у банківських установах кошти в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 18449 гривень (вісімнадцять тисяч чотириста сорок дев'ять) гривень 70 копійок.

Суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача з орендної плати з юридичних осіб та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції у зв'язку з наявністю Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який як він вважає звільняє Товариство з обмеженою відповідальністю "Старий замок" від виконання податкових зобов'язань, направлених на стягнення податкового боргу підприємства. Також зазначив, що судом першої інстанції помилково не враховано розпорядження КМУ № 1079-р від 05.11.2014 року.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив останню задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зауважив, що рішення суду першої інстанції є обгрунтовним та прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Старий Замок" є юридичною особою та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 31158712, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8-10), перебуває на обліку в Слов'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області як платник податків з 03 листопада 2000 року, про що зазначено у витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8).

Відповідачем надано до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітний податковий період 2014 рік, якою було визначено щомісячну суму земельного податку з січня по листопад 2014 року по 1084,82 гривень, а у грудні 2014 року - 1084,78 гривень (а.с. 21-23) та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності щомісячно по 5054,32 гривень (а.с. 24-26).

Крім того, відповідачем надано Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щомісячну суму земельного податку з січня по листопад 2015 року по 1354,98 гривень, а у грудні 2015 року - 1354,99 гривень (а.с. 28-30) та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності щомісячно по 6312,96 гривень (а.с. 31-33).

Наявними в матеріалах справи податковими деклараціями (а.с. 24-26 та 31-33) підтверджено визначення відповідачем зобов'язань з земельного податку в сумі 15683,54 гривень та орендної плати з юридичних осіб у сумі 72559,43 гривень за період з червня 2014 року по червень 2015 року.

Позивачем надано картку особового рахунку, відповідно до якої зобов'язання з земельного податку з червня 2014 року по червень 2015 року відповідачем погашено у добровільному порядку.

Як вбачається із зворотного боку облікової картки за відповідачем станом на 31 липня 2015 року обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 18449,70 гривень.

19 грудня 2014 року Слов'янською об'єднаною держаною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області сформована податкова вимога форми "Ю" № 3748-25, яка отримана відповідачем 06 січня 2015 року (а.с. 35).

Рішенням керівника відповідача від 19 грудня 2014 року майно відповідача описано у податкову заставу (а.с.36) згідно акту опису від 19 грудня 2014 року № 320/05-22-25 (а.с.37) та зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.38).

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 19-1.1 ст. 19 Податкового кодексу України (надалі ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, а також повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, прямо передбачено законом.

Згідно до пп. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 38.1. ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається із зворотного боку облікової картки за відповідачем станом на 31 липня 2015 року обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 18449,70 гривень.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 95.1, 95.3 ст. 95 ПК України, зокрема, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 38.1.ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду спору не надано.

Щодо доводів апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII, яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час ії проведення. Зазначене колегія до уваги не бере з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України № 1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 7 вищезазначеного Закону, відбувається скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено терміни, а саме: період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про не відкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінетом Міністрі Україні, розпорядженням № 1053-р від 30.10.2014 року, затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. N 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року у справі №826/18327/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, визнано не чинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015р. №К/800/19383/15 відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015р. №К/800/19383/15 касаційну скаргу задоволено частково,постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року у справі №826/18327/14, та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року скасовано,справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином колегія суддів робить висновок, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р" на даний час діє.

При таких обставинах колегія суддів вважає, щостаттю 6 Закону України № 1669 якою передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності застосовувати не можливо.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду встановлено правомірність відсутності підстав для звільнення позивача від виконання податкових зобов'язань, направлених на стягнення податкового боргу з підприємства.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 22 жовтня 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий замок" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 р. у справі № 805/3580/15-а-залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 р. у справі № 805/3580/15-а-залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржена протягом двадцяти днів після складення постанови в повному обсязі.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов