Справа № 808/5718/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 808/5718/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

представників сторін:

позивача : - Кальченко І. А. (дов. від 02.08.2014 р.)

відповідача: - Шалдирван Н. В. (дов. від 12.01.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу фермерського господарства «Квіт»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року

у справі № 808/5718/14

за позовом Фермерського господарства «Квіт»

до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

третя особа Територіальна державна інспекція з питань праці у Запорізькій області

про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Квіт» звернулось до суду з позовом до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа Територіальна державна інспекція з питань праці у Запорізькій області, в якому просило скасувати рішення №164 від 04.07.2014 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фермерське господарство як юридична особа є страхувальником (роботодавцем) для фізичних осіб, які працюють у ньому на умовах трудового договору (контракту), і зобов'язано нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників внески на соціальне, пенсійне страхування та сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі, а відтак оскільки між господарством та ОСОБА_3, який є його засновником та при цьому не виконує управлінських функцій, укладено трудовий договір (контракт), ОСОБА_3 має право на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду як особа, що підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.11.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивачем неправомірно укладено трудовий договір із засновником ОСОБА_3, який відповідно до норм Закону України «Про фермерське господарство» є членом фермерського господарства та не правомірно віднесено його до осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Крім того, засновник (голова) ФГ «Квіт» ОСОБА_3 не уклав договір про добровільну участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні та не сплачував єдиний соціальний внесок на добровільних засадах, а тому він не набув права на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідачем неодноразово проводились перевірки господарства з питань правомірності виплати виплачених страхових коштів Фонду і жодного разу не було вказано на наявність порушень законодавства при укладенні трудових договорів, зокрема, трудового договору з ОСОБА_3 В іншому - апеляційна скарга фактично мотивована доводами, які викладені в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперчує, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання третя особа повідомлена судом належним чином.

До початку судового засідання третьою особою подані заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких третя особа просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ФГ «Квіт», а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено перевірку дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення використаних страхових коштів Фермерським господарством «Квіт», за результатами якої складено акт №231 від 19 червня 2014 року.

Перевіркою встановлено неправомірне використання коштів Фонду на загальну суму 131770,81 грн. внаслідок виплати матеріального забезпечення незастрахованій особі - голові підприємства ОСОБА_3, з яким не укладався договір про добровільну участь в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню та не сплачувався ним єдиний внесок на добровільних засадах, внаслідок чого вказана особа не набула права на отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду.

На підставі акту перевіроки відповідачем прийнято рішення від 04.07.2014 № 164 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яким за порушення ч.2 ст.4, ч.3 ст.6, ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застосовано до позивача фінансові санкції у розмірі неправомірно витрачених страхових коштів у розмірі 131770,81 грн., штраф у розмірі 50% суми неправомірно витрачених страхових коштів у розмірі 65885,41 грн., всього на загальну суму 197656,22 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення відповідача.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначаються Законом України №973-IV від 19.06.2003 «Про фермерське господарство».

За приписами ч.1, ч.2 ст.1 Закону №973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Перелік осіб, які можуть бути членами фермерського господарства, визначено в ст.3 Закону №973-IV, а саме: подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства.

За прямою нормою ч.1 ст.3 вказаного Закону членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту (ч.2 ст.3 Закону).

Питання щодо трудових відносин у фермерському господарстві врегульовано ст.27 вказаного Закону, згідно з якою трудові відносини членів фермерського господарства базуються на праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом). Трудові відносини членів фермерського господарства регулюються статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом), - законодавством України про працю.

З огляду на наведене, законодавець розмежовує правове регулювання трудових відносин членів фермерського господарства та найманих працівників, у зв'язку з чим, член фермерського господарства не може працювати у створеному ним фермерському господарстві на умовах трудового договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є юридичною особою - фермерським господарством (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №191685 - а.с.13).

Згідно п.1.1 Статуту фермерське господарство утворене громадянином ОСОБА_3, учасниками фермерського господарства відповідно до приписів п.1.7 Статуту є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Наказом №31/01-ОК від 31.01.2007 на посаду виконуючої обов'язки директора господарства призначено ОСОБА_8 (прізвище якої у зв'язку зі вступом у шлюб змінено на ОСОБА_8).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.1994 між позивачем та ОСОБА_3 укладено трудовий договір, за умовами якого останній приймається на роботу на посаду тракториста-машиніста згідно штатному розкладу.

Виходячи з наведених вище правових норм, приймаючи до уваги, що трудовий договір (контракт) укладається з особами, які залучаються до роботи в фермерському господарстві, та які не є членами такого фермерського господарства, укладення з ОСОБА_3, який є засновником фермерського господарства, трудового договору, суперечить приписам Закону №973-IV, отже не створює відповідниз правових наслідків.

Щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування членів фермерського господарства і осіб, які працюють у фермерському господарстві, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.34 Закону України № 973-IV члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.2 ст.5 Закону України №2240-ІІІ від 18.01.2001 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, здійснюється в тому числі за принципом обов'язковості страхування осіб, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, і добровільності страхування осіб, зазначених у частинах другій та третій статті 6 цього Закону.

Так, за приписами ч.1 ст.6 Закону №2240-ІІІ загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах; члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів.

Особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства (ч.3 ст.6 Закону №2240-ІІІ).

Отже, наймані працівники фермерських господарств підлягають обов'язковому соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі п.1 ст.6 Закону №2240-ІІІ, а засновники та члени фермерського господарства відповідно до ч.3 ст.6 цього ж Закону мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за умови добровільної сплати страхових внесків до Фонду.

Таким чином, ОСОБА_3, який є засновником фермерського господарства, не може одночасно бути особою, працюючою в даному господарстві за трудовим договором, і не може бути особою, що підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на пілставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Право на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг, передбачених Законном №2240-ІІІ, у засновника ФГ «Квіт» ОСОБА_3 виникає лише за умови сплати ним страхових внесків на добровільних засадах у порядку, визначеному цим Законом.

Позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що засновник фермерського товариства зареєстрований в органах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на добровільних засадах, перебуває на обліку та сплачує до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхові внески.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення відповідача про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності №164 від 04.07.2014, оскільки воно прийняте на підставі наявних порушень та не суперечить вимогам діючого законодавства.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, узхвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Квіт» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 808/5718/14 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко