Справа № 814/546/15
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/546/15

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

23.03.2015 р. Справа № 814/546/15

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Малих О.В., розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження

в с т а н о в и в:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішення відповідачів про накладення арешту на рахунок ДП «Арбузинська ВК № 83» є такими, що не ґрунтуються на нормах права та які завдали позивачу шкоду на загальну суму 8192,19 грн.

Відповідачі заперечення на адміністративний позов не надали, у судове засідання не з’явились, про дату,час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 52 - 54).

Позивач надав клопотання про відкладення розгляду справи (арк. спр. 55).

Згідно ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до ст. 128 КАС України, не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

31.01.2015 року в ході позапланової перевірки порядку фінансування, використання та повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Державному підприємстві «Підприємство Арбузинської виправної колонії» Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області № 83 (далі - ДП «Арбузинська ВК № 83») було встановлено, що:

- у період з 01.01.2013 року по 06.08.2013 року на рахунок ДП «Арбузинська ВК № 83» Єланецькою міжрайонною виконавчою дирекцією Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (робочий орган Позивача) було профінансовано для надання матеріального забезпечення застрахованим особам 7 496,99 грн. Виплачено застрахованим особам 47,61 грн.

На суму фінансування 7 449,38 грн. відділом Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції було накладено арешт, кошти перераховані на користь стягувача відповідно до виконавчого документу

- у період з 07.08.2013 року по 14.05.2014 року на рахунок ДП «Арбузинська ВК № 83» робочим органом позивача було профінансовано для надання матеріального забезпечення 15 645,89 грн. Виплачено застрахованим особам 1 4903,08 грн.

На суму фінансування 742,81 грн. підрозділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області було накладено арешт, кошти перераховані на користь стягувача відповідно до виконавчого документу.

Результати перевірки оформлено Актом від 31.01.2015 року (арк. спр. 8 - 11).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240 (далі - Закон № 2240) за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг:

- допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною);

- допомога по вагітності та пологах;

- допомога на поховання;

- забезпечення оздоровчих заходів (оплата путівок на санаторно-курортне лікування застрахованих осіб та членів їх сімей, до дитячих оздоровчих закладів, утримання санаторіїв-профілакторіїв, надання соціальних послуг у позашкільної роботі з дітьми, у тому числі придбання новорічних подарунків).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2240 страхові кошти не можуть використовуватися не за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2240 фінансування на зазначені види матеріального забезпечення та соціальних послуг проводиться на окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Арешт зазначеного рахунку призводить до того, що застраховані особи - наймані працівники не можуть отримати належні їм кошти по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах, допомоги на поховання та інше.

Листом № 07-10-3312 від 18.12.2012 року позивач повідомив начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про зазначене питання з проханням не накладати арешт на окремі поточні рахунки страхувальників - боржників за виконавчими документами (арк. спр. 17).

Державне підприємство «Арбузинська ВК 83» було профінансовано:

- відповідно до заяви-розрахунку від 12.12.2012 року на суму 795,33 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності не отримало 3 найманих працівника (арк. спр. 18);

- відповідно до заяви-розрахунку від 18.12.2012 року на суму 5 739,20грн., допомогу по вагітності та пологах не отримала наймана працівниця установи (арк. спр. 20);

- відповідно до заяви-розрахунку від 25.12.2012 року на суму 163,00 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності не отримав один найманий працівник (арк. спр. 22);

- відповідно до заяви-розрахунку від 01.02.2013 року на суму 33,41 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності не отримав один найманий працівник (арк. спр. 24);

- відповідно до заяви-розрахунку від 10.04.2013 року на суму 499,88 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності, у тому числі по догляду за хворою дитиною, не отримало два найманих працівника (арк. спр. 26);

- відповідно до заяви-розрахунку від 23.05.2013 року на суму 218,56 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності, у тому числі по догляду за хворою дитиною, не отримав один найманий працівник (арк. спр. 28);

- відповідно до заяви-розрахунку від 17.04.2014 року на суму 148,60 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності не отримав один найманий працівник (арк. спр. 30);

- відповідно до заяви-розрахунку від 17.04.2014 року на суму 594,21 грн., допомогу по тимчасової непрацездатності не отримав один найманий працівник (арк. спр. 32).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.2 9 Закону № 2240 застраховані особи мали право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення, передбачене цим закону.

Не виконання відповідачами ст. 21 Закону № 2240 в частині заборони накладати арешт на окремі поточні рахунки ДП «Арбузинська ВК № 83» та спрямовувати кошти для матеріального забезпеченням застрахованих осіб на стягнення на підставі виконавчих документів, призвело до порушення відповідачами гарантованих Конституцією України прав громадян України на соціальний захист.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 (далі - Закон № 606) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів.

Відповідно до ст. 6 Закону № 606 державний виконавець зобов’язаний використовувати надані йому права і не допускати у своїй діяльності порушень прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Суд вважає, що дії відповідача 2 порушують права та законні інтереси юридичних осіб. Так, при поверненні без виконання виконавчого документу відносно Державного підприємства «Підприємство Казанківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№93)» відповідач 2 посилається на заборону стягнення на майно відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

При цьому відповідач 2 не виконав вимоги ст. 21 Закону № 2240 в частині заборони стягнення коштів цільового призначення на підставі виконавчих документів, а допустив нецільове використання коштів Фонду.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачі заперечень на позов не подав, доказів погашення заборгованості станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно із вимогами ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 94, 128, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.В. Малих