Справа № 2-а-759/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2012-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Шидловський В.Б.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" квітня 2012 р. Справа № 2-а-759/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області на постанову Любарського районного суду Житомирської області від "06" вересня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2011 року позивач звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача провести нарахування і виплату недоплаченого підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період - шість місяців, що передують прийняттю судового рішення.

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 06.09.2011 року визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Любарському районі Житомирської області щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі підвищення пенсії ОСОБА_4 відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни на протязі шести місяців, що передували дню звернення до суду. Зобовязано ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Любарському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 з урахуванням щомісячної підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни на протязі шести місяців, що передували дню звернення до суду, з урахуванням вже здійснених виплат.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а тому фонд не є належним відповідачем у справі. Окрім того, апелянт зазначає, зазначені виплати проводяться на підставі постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається нарахування та виплата коштів проводилася у розмірах, встановлених п.8 постанови КМ України від 28.05.08р. №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України Про соціальний захист дітей війни та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.8 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що права позивача порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необгрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм, є безпідставними.

Однак, задовольняючи позовні вимоги до 23.08.2011 року, суд не врахував, що 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік".

На виконання зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 р. "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" яка набула чинності 23.07.2011 року, а тому саме до вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З урахуванням викладеного, постанова суду в частині задоволення позовних вимог, за період з 23.07.2011 року по 23.08.2011 року, підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову в задоволенні позову в названій частині.

В решті, постанова суду за період з 23.02.2011 року по 22.07.2011 року прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 201, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про нарахування підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 23.07.2011 року по 23.08.2011 року скасувати та прийняти вій частині нову постанову - про відмову в позові.

У решті постанову залишити без змін

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Тельмана 33,с.Громада,Любарський район, Житомирська область,13132

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Любарському районі Житомирської області вул.Леніна, 52,смт.Любар,Житомирська область,13100