Справа № 826/10212/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2013-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 листопада 2013 року № 826/10212/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі Мальчик І.Ю., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

14.11.13 р. судом на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової встати працездатності щодо визнання листків непрацездатності за №640713, №474884 недійсними, виданими/продовженими необґрунтовано, у зв'язку з тим, що лист Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 04.04.2013р. №01-14-926 не є актом індивідуальної дії.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язків характер для суб'єктів цих відносин.

Таким чином, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність у ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язків для інших суб'єктів.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт -це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта і відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Рішення суб'єкта владних повноважень являє собою акт розпорядчого характеру, що ухвалюється суб'єктом владних повноважень для розв'язання найбільш важливих питань, які належать до його компетенції. Рішення видаються також і кількома неоднорідними органами (державними органами, громадськими організаціями тощо) із спільних питань, що належать до їх компетенції.

Оскаржуваний лист Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової встати працездатності щодо визнання листків непрацездатності за №640713, №474884 недійсними, виданими/продовженими необґрунтовано, має інформаційний характер та безпосередньо не породжує ніяких правових наслідків для позивача, тобто він не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а по суті є службовим документом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо пред'явлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку закрити провадження у справі. Даний спір підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції.

Керуючись п.1 ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст.157, ст. 160 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової встати працездатності щодо визнання листків непрацездатності за №640713, №474884 недійсними, виданими/продовженими необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов