Справа № 2-а-664/12
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2013-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-664/12
УХВАЛА

Іменем України

22.08.2013 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_7,

до Житомирської міської ради,

Управління Держземагенства Житомирського району Житомирської області,

Реєстраційної служби міста Житомира,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_6,

ОСОБА_8,

КП «Житомирський міский центр земельних відносин»,

Управління земельних ресурсів м. Житомира,

про визнання нечинним рішення Житомирської міськради № 777 від 06.11.2008 р.

у частині п. 17.1 додатку 1-А, скасування державного акту серії ЯБ № 032870 від 28.11.2008 р. на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Чехова, 17, а також

зобовязання відповідача скасувати право власності ОСОБА_6 на згадану

земельну ділянку та зобовязання здійснити відповідний запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом в порядку КАС України та просить визнати нечинним рішення Житомирської міськради № 777 від 06.11.2008 р. у частині п. 17.1 додатку 1-А, скасувати державний акт серії ЯБ № 032870 від 28.11.2008 р. на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Чехова, 17, а також зобовязати відповідача скасувати право власності ОСОБА_6 на згадану земельну ділянку та здійснити відповідний запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів.

Пунктом 17.1 спірного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_6 передана у власність земельна ділянка, площею 0,0759 га.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ розяснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративних судів.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно розяснень, викладених у пункті 7 цієї ж Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. ст. 2, 5 ЗК України).

Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17.11.2009 року № 1559-VI Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст. 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України).

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_7 оскаржується рішення Житомирської міської ради № 777 від 06.11.2008 р. у частині п. 17.1 додатку 1-А.

Пунктом 17.1 спірного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_6 передана у власність земельна ділянка, площею 0,0759 га, а в подальшому виданий державний акт, серії ЯБ № 032870 від 28.11.2008 р., на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Чехова, 17, який також оскаржується, та, при цьому, одночасно ставляться вимоги про зобовязання Управління Держземагенства Житомирського району Житомирської області скасувати право власності ОСОБА_6 на згадану земельну ділянку та зобовязання здійснити відповідний запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів.

Отже, даний спір виник із земельних правовідносин, не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, тому спірні правовідносини не мають публічно-правового характеру, що вказує на наявність спору про цивільне право, який згідно вимог ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд також зазначає, що позовні вимоги в частині скасування державного акту на земельну ділянку та зобовязання Управління Держземагенства Житомирського району Житомирської області скасувати право власності ОСОБА_6 на згадану земельну ділянку, а також зобовязання здійснити відповідний запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів, є взаємоповязаними та похідними від позовних вимог в частині оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яким передана у власність земельна ділянка. Крім того, зазначені вимоги відносяться до категорії земельних відносин, регулюються земельним і цивільним законодавством, суб'єктами в даних правовідносинах є фізична особа та орган державної влади, а об'єктом - земельна ділянка та права на неї. А, отже, їх також належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

У відповідності із п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі,

якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд прийшов висновку, що провадження у даній справі слід закрити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 157 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Розяснити позивачу, що він має право звернутися із позовом в порядку цивільного судочинства до Корольовського районного суду м. Житомира.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою в порядку КАС України не допускається.

Повернути ОСОБА_7 з Державного бюджету України судовий збір в сумі 103,23 грн., сплачений за квитанцією №005800731 від 18.02.2013 р., та в сумі 64,38 грн., сплачений за квитанцією №006100731 від 08.06.2012 р.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п'ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Корицька

Повний текст ухвали виготовлено 22.08.2013 р.