Справа № 816/2509/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р.Справа № 816/2509/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сельського фермерського господарства " Каміла" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/2509/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області

до Селянського фермерського господарства "Каміла"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області (далі по тексту - УПФ України в Гребінківському районі Полтавської області, позивач) звернулося до суду з позовом до Селянського фермерського господарства "Каміла", в якому просило суд:

- стягнути з Селянського фермерського господарства "Каміла" на користь Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області суму заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 2449, 38 грн. на р/р 6 ОПЕРВ Полтавського облуправління Ощадбанку, МФО 331467, .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області задоволено.

Стягнуто з Селянського фермерського господарства "Каміла" (ідентифікаційний код 25165044) на користь Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області(р/р 6 ОПЕРВ Полтавського облуправління Ощадбанку, МФО 331467, ) заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 2449, 38 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просило апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Позивач також надав клопотання, в якому просив розгляд справи провести за відсутності представника Управління.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідач просив проводити розгляд справи без участі представника Селянського фермерського господарства "Каміла".

Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Селянське фермерського господарства "Каміла" (ідентифікаційний код 25165044), зареєстровано в якості юридичної особи 13.01.1998 року, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (а.с. 31).

Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачено ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Судовим розглядом встановлено, що колишнім працівникам Селянського фермерського господарства "Каміла", а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, - були призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Як вбачається з розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", по зазначеним особам у відповідача за квітень - червень 2015 року рахується заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам на пільгових умовах на суму 2449,38 грн. (а.с. 11-27).

Зазначені розрахунки спрямовувались на адресу СФГ "Каміла", отриманні уповноваженою особою останнього та не оскаржені.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком № 2 в розмірі 2449,38 грн. добровільно не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону N 1788-XII, покриваються підприємствами та організаціями.

Згідно з пунктом 6 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів ПФУ щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Отже, обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 1058-IV, в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України ( постанові від 07.07.2015 р. у справі №21-735а15).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судовим розглядом встановлено, що за селянським фермерським господарством "Каміла" рахуються пенсіонери-пільговики, яким призначені пільгові пенсії, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Як правомірно враховано судом першої інстанції, до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "б"-"з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР, відповідно до положень якого відповідач входить до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону N 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону N 1788-ХІІ.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Таким чином, для платників єдиного податку четвертої групи, до яких законодавцем з 01.01.2015 року віднесено і відповідача, виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що відповідач з 01.01.2015 року зобов'язаний відшкодовувати органам Пенсійного фонду суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пп. "б"-"з" ст.13 Закону N 1788-ХІІ.

Отже, посилання апелянта на те, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсій у спірних відносинах повинні здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України є хибними.

Слід зазначити, що на виконання вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663, (далі по тексту - Інструкція) позивачем на адресу відповідача направлені розрахунки фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період є підставою для відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, понесених територіальним органом Пенсійного фонду України.

Як убачається із розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з квітня по червень 2015 р. загальна сума відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пенсій складає 2449,38 грн., в саме: ОСОБА_2 - 376,26 грн., ОСОБА_3 - 167,22 грн., ОСОБА_4 - 1905,90 грн. ( а.с.12-27).

Доводи апелянта, що розрахунок не є належним доказом понесення позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колегія суддів вважає необгрутованими, оскільки Пенсійним фондом щомісячно складались та надсилались платнику повідомлення, що містять місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно з п.6.7 Інструкції 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судовим розглядом встановлено, що у відповідача за квітень - червень 2015 року рахується заборгованість перед УПФУ в Гребінківському районі Полтавської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам на пільгових умовах на суму 2449,38 грн.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2015 року та з квітня 2015 року, травня 2015 року, червня 2015 року , які направлялися на адресу відповідача та були отриманні уповноваженою особою останнього, а також витягом з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем в установленому законодавством порядку розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач доказів сплати суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за період з квітня 2015 р. по червень 2015 р., призначених відповідно до пункту "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 2, у розмірі 2449,38 грн. до суду не надав.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з Селянського фермерського господарства "Каміла" (ідентифікаційний код 25165044) на користь Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області (р/р 6 ОПЕРВ Полтавського облуправління Ощадбанку, МФО 331467, ) заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 2449, 38 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сельського фермерського господарства " Каміла" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/2509/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.