Справа № 2-а-4294/11
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4294/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Чайкіна І.Б.,

при секретарі Гавеля Ю.О.,

без участі сторін, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу звернулось Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень з поданням про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

У судове засідання викликались сторони, до суду не зявились про причину не явки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з наступних підстав.

02 грудня 2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та зобовязано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 державну та додаткову щомісячну пенсію у розмірах відповідно до ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону україни «Простатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого на день виплати пенсії за період з 15 лютого 2011 року з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

15.12.2012 року Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулося із скаргою до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 02.12.2012 року.

26.06.2014 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2011 року скасовано.

13 липня 2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-4294/11 від 02.12.2011, що видав Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У серпні 2015 року державний виконавець звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та зобовязано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 державну та додаткову щомісячну пенсію у розмірах відповідно до ст. 50 та ч.4 ст.54 Закону україни «Простатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого на день виплати пенсії за період з 15 лютого 2011 року з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови від 03 жовтня 2011 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобовязання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, слід звернути увагу та врахувати відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення обєкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами статті 36 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606ХІV), частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення можливе лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення, заявник посилався на відсутність належних дій держаного виконавця при виконання зазначеного вище виконавчого провадження по не виплаті йому визначеного (нарахованого) судом розміру допомоги на оздоровлення. У звязку з чим просить стягнути дані кошти на його користь.

Зазначені обставини не дають підстав для задоволення заяви, адже способи виконання рішення суду слід визначати через ті заходи, які вживаються за для досягнення мети захисту порушених прав та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 32 Закону № 606ХІV. Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обовязковою для суддів при прийнятті рішень в подібних справах.

Суд вважає, що викладені в заяві головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 245-247, 252-253, 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І. Б. Чайкін