Справа № 824/1394/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про самовідвід судді

22 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1394/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцький П.Д., розглянувши порядку письмового провадження заяву про самовідвід судді у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву",-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву".

Розглядом справи встановлено, що згідно звіту автоматизованого розподілу від 24 червня 2015 року о 12:11:28 год. посадовою особою суду включено до автоматичного розподілу справу

№ 824/1394/15-а за позовом ДФІ в Чернівецькій області до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву". При цьому, не було визначено коефіцієнту навантаження та відносного показника навантаження на суддів, а в подальшому з відбору були виключені наступні судді Дембіцький П.Д., Кушнір В.О., Лелюк О.П., Спіжавка Г.Г., як такі які не слухали справу, судді Анісімов О.В., Брезіна Т.М., Маренич І.В. відпустка більше 14 календарних днів.

У цей же день, 24 червня 2015 року о 16:25:29 год. в супереч ч.3 ст. 15-1 КАС України вдруге було включено до автоматизованого розподілу вказану справу № 824/1394/15-а за позовом ДФІ в Чернівецькій області до Чернівецького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та не було визначено коефіцієнту навантаження, відносного показника навантаження на суддів, а також виключено з відбору наступних суддів Кушнір В.О., Левицького В.К., Лелюка О.П., Спіжавка Г.Г., як такі які не слухали поєднану справу, а судді Анісімов О.В., Брезіна Т.М., Маренич І.В., перебування у відпустці більше 14 календарних днів.

При цьому, виключивши з відбору вищевказаних суддів, у автоматизований розподіл справ було включено лише одного суддю Дембіцького П.Д., що в подальшому стало підставою розподілу вказаної справи № 824/1394/15-а, останньому. Крім цього, суд зазначає, що згідно звітів автоматизованого розподілу справ між суддями за період із 23 червня 2015 по 25 червня 2015 року вбачається невідповідність визначення коефіцієнта навантаження, відносного показника навантаження на суддю Дембіцького П.Д., а саме справа № 824/1392/15-а, справа 824/1393/15-а, справа № 824/1394/15-а, № 824/1395/15а.

У звязку з невідповідністю дій посадових осіб суду, повязаних із не об'єктивним розподілом справ між суддями без додержанням принципів черговості визначенням судді для розгляду конкретної справи, неодноразовим запуском справи через автоматизований розподіл справ, безпідставне виключення з відбору суддів, невідповідність щодо визначення коефіцієнту навантаження, відносного показника навантаження на суддю, відповідно до п. 5 ч. 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України, заявлено самовідвід у даній справі.

Задовольняючи заяву про самовідвід, суд зазначає, що вказана заява підлягає для задоволення з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (ч. 4 ст. 54 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є інститут відводу (самовідводу) судді, закріплений в Кодексі адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до статті 27 КАС України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Пунктом 1статті 15-1 КАС України передбачено, що автоматизована система документообігу суду забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості справ для кожного судді.

Частиною 3 статті 15 КАС визначено, що визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

А тому розглядаючи вказану справу, слід прийти до висновку, що визначення головуючого судді у справі всупереч вимогам законів за що передбачена відповідальність, суперечить статті 6 Конвенції від 4 листопада 1950 року де кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пунктах 49 - 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі Фей проти Австрії (Fey v. Austria) від 24.02.1993 р., пп. 27, 28 and 30; рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullarv. United Kingdom), від 10.06.1996 р., п. 38).

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію слід визначити….., що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996 р., п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (рішення у справі "ОСОБА_1 проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26.10.1984 р., п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_2 проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998 р., п. 45).

Враховуючи, що порушення допущені в ході автоматизованого розподілу справ не забезпечили об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями, суд вважає за необхідне заяву судді Дембіцького П.Д., задовольнити.

Згідно частини 1 ст. 32 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьої ст. 15-1 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 15-1 КАС України передбачено, що визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом.

З врахуванням зазначених вище обставин, справа підлягає передачі до канцелярії суду для визначення судді, що братиме участь у подальшому розгляді справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-1, 27, 28, 30, 32, 160 та 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву про самовідвід судді Дембіцького П.Д. задовольнити.

2. Адміністративну справу передати до канцелярії суду для визначення - головуючого судді у справі в порядку встановленому частиною 3 статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя П.Д. Дембіцький