Справа № 2а-1458/10/1370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/26241/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області Державної податкової служби

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року

у справі № 2а-1458/10/1370

за позовом Закритого акціонерного товариства «Львівсистеменерго»

до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області Державної податкової служби,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області,

про визнання протиправними та нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Львівсистеменерго» (далі - ЗАТ «Львівсистеменерго»; позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Червонограді Львівської області ДПС; відповідач) про визнання протиправними та нечинними податкових повідомлень-рішень № /0 від 05 серпня 2009 року, № /1 від 16 жовтня 2009 року, № /2 від 11 січня 2010 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано нечинними оспорювані акти індивідуальної дії. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ЗАТ «Львівсистеменерго» 1,70 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі ДПІ у м. Червонограді Львівської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ЗАТ «Львівсистеменерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2008 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої складено акт № 1199/2301/22396085 від 23 липня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 05 серпня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 010 356,00 грн. (505 178,00 грн. - основний платіж, 505 178,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названий акт індивідуальної дії скасовано в частині визначення товариству суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 252 589,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № /2 від 11 січня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 3.1.1 пункту 3.1, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 статті 3, пунктів 4.1, 4.2 статті 4 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з безпідставним неоподаткуванням податком на додану вартість операцій з внесення до статутного фонду новоствореної юридичної особи - Відкритого акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» майна (готової продукції, матеріалів, тонких відходів, палива, запасних частин, товаротранспортних витрат, малоцінних та швидкозношувальних предметів) на загальну суму в розмірі 2 525 890,00 грн. на підставі актів приймання-передачі від 08 травня 2008 року до передавального балансу.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно з частиною 1 статті 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Частини 2, 3 статті 107 ЦК України передбачено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення.

Відповідно до підпункту 3.2.8 пункту 3.2 статті 3 Закону № 168/97-ВР не є об'єктом оподаткування операції з поставки за компенсацію сукупних валових активів платника податку (з урахуванням вартості гудвілу) іншому платнику податку. Під поставкою сукупних валових активів слід розуміти поставку підприємства як окремого об'єкта підприємництва або включення валових активів підприємства чи його частини до складу активів іншого підприємства. При цьому підприємство-покупець набуває прав і обов'язків (є правонаступником) підприємства, що продає такі активи.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону № 168/97-ВР визначено, що поставкою товарів - є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

В свою чергу, передача згідно з розподільчим балансом або передавальним актом основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов'язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при створенні нового підприємства шляхом реорганізації не є операцією з поставки сукупних валових активів або товарів, послуг та, відповідно, не може призводити до збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість реорганізованого підприємства.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.