Справа № 2а/1770/194/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/47985/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2012

у справі №2а/1770/194/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНР -ІНВЕСТ»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2012, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2012.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ фірма «П.С.В.» за період з 01.12.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт від 20.12.2011 №1495/23-100/36524617.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення вимог п.5.1, п.п.5.2.1. п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 №283/97-ВР (зі змінами та доповненнями).

Дані порушення, на думку відповідача, виникли через те, що угоди, укладені позивачем з його контрагентом, є нікчемними. Такі висновки податкового органу зроблені у зв'язку з тим, що ТОВ фірма «П.С.В.» не знаходиться за юридичною адресою.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2012, яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на прибуток у розмірі 56303,75 грн., з яких 45043,00 грн. основний платіж; 11260,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначальною ознакою валових витрат є їх зв'язок з господарською діяльністю платника податку. При цьому, неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах (пункт 1.32 статті 1 цього Закону).

Пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією і веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та охороною праці з урахуванням обмежень, установлених підпунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Таким чином, правильність формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. У протилежному випадку відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток за рахунок валових витрат.

При цьому, згідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не відносяться до складу валових витрат будь-які витрати, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Для цілей оподаткування платники податків ведуть облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством або сплати грошових коштів.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що доводи відповідача, що підприємством неправомірно віднесено до складу валових витрат витрати понесені за наслідками виконання господарських операцій з ТОВ фірма «П.С.В.» не знайшли свого підтвердження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «ЮНР-Інвест» придбало у ТОВ «П.С.В.» в грудні 2010 року товарно-матеріальні цінності на суму 216206,68 грн., в т.ч. ПДВ 36034,45 грн., які було доставлено автомобільним транспортом, про що свідчать такі документи: податкова накладна №061263 від 06.12.2010 (будівельні матеріали, фарба, ґрунтовка, будівельні суміші) на суму 144037,18 грн., в т.ч. ПДВ 24006,20 грн.; видаткова накладна №061263 від 06.12.2010 (будівельні матеріали, фарба, ґрунтовка, будівельні суміші) на суму 144037,18 грн., в т.ч. ПДВ 24006,20 грн.; податкова накладна №031263 від 06.01.2010 (піноблоки, плити з пінополіестербітону) на суму 23712,58 грн., в т.ч. ПДВ 3952,10 грн.; видаткова накладна № 031263 від 03.12.2010 (піноблоки, плити з пінополіестербітону) на суму 23712,58 грн., в т.ч. ПДВ 3952,10 грн.; податкова накладна № 011263 від 06.12.2010 (віконний металопластиковий блок) на суму 48456,92 грн., в т.ч. ПДВ 8076,15 грн.; видаткова накладна № 011263 від 01.12.2010 (віконний металопластиковий блок) на суму 48456,92 грн., в т.ч. ПДВ 8076,15 грн., журнал реєстрації довіреностей за 2009-2010 роки, а також договір №01/12 від 01.12.2010 на надання транспортних послуг між ТОВ «ЮНР-ІНВЕСТ» та фізичною особою підприємцем суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, акт виконаних робіт № 12/01 від 06.12.2010 на загальну суму 300,00 грн., товарно-транспортні накладні: № 12001 від 01.12.2010, № 12003 від 03.12.2010, № 12006 від 06.12.2010, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 06.12.2010 на загальну суму 300,00 грн. та квитанція від 06.12.2010 на загальну суму 300,00 грн..

Придбані у ТОВ «ФІРМА «П.С.В.» будівельні матеріали були використані позивачем у його господарській діяльності, що підтверджується договором субпідряду № 06/09-2010 від 06.09.2010 на виконання ремонтних робіт по будівлі БВС по «Реконструкції відкритої розподільної споруди 750кВ ВП «Рівненська АЕС», укладеному з КП «Електропівденьзахідмонтаж-6»; довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3; актом приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в за грудень 2010 року; податковою накладною № 1 від 31.12.2010, підсумковою відомістю ресурсів за грудень 2010 року, матеріальним звітом за грудень 2010 року по об'єкту: «Ремонтні роботи по будівлі БВС по «Реконструкції відкритої розподільної споруди 750кВ Рівненської АЕС».

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документу; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Таким чином, позивач, скориставшись положеннями п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», правомірно відніс витрати по господарським операціям з його контрагентом до складу валових витрат підприємства у податковій звітності з податку на прибуток підприємств у періоді, що перевірявся.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджувались обставини добросовісності позивача, при вчиненні згаданих господарських операцій з ТОВ фірма «П.С.В.», на час укладення та виконання правочинів позивач мав офіційну інформацію щодо свого контрагента з метою зменшення ризиків негативних наслідків вчинення господарських операцій, він був зареєстрований в ЄДРПОУ, був юридичною особою, наділеною цивільною правоздатністю і дієздатністю, перебував на обліку як платник податків, у тому числі був платником податку на додану вартість.

Наявність у позивача належно оформлених первинних документів на підтвердження понесених витрат, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірні угоди та/або їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, у справі не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» вiд 15.05.2003, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Законодавством України не передбачено обов'язок покупця перевіряти відповідність законодавству статутних та реєстраційних документів продавця, а також перевіряти наміри продавця щодо сплати ним податків.

Позивач не може нести відповідальність як за несплату податків його контрагентом, так і за можливу недостовірність відомостей про нього, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності щодо такої.

Таким чином, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати, не спростовано.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій свідчать про правильне застосування норм матеріального права. Підстав для скасування судових рішень, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун