Справа № 152/1427/15-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1427/15-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Державної патрульної служби взводу Державної патрульної служби супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та скасування акту індивідуальної дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із означеним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними; скасувати акт індивідуальної дії постанову серії ПС2 №166113, винесену відповідачем щодо нього 21.08.2015 року.

Мотивуючи позовні вимоги зазначив, що 21.08.2015 року, керуючи автомобілем «ЗАЗ», з номерним знаком АА 6123 КХ в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, він був зупинений відповідачем, який склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене підпунктом «б» пункту 31.3 ПДР України, а саме за те, що він експлуатував транспортний засіб, який не пройшов обовязковий технічний контроль.

Не приймаючи до уваги його пояснень, та не встановивши, з якою метою він користується транспортним засобом з огляду на те, що він не є його власником, а власником є ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»; чи дійсно підлягає транспортний засіб, яким він керував, обовязковому технічному контролю, відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог ЗУ «Про дорожній рух».

Транспортний засіб «ЗАЗ» з державним номерним знаком АА 6123 КХ належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ», в якому він працює агрономом, і вказаний автомобіль йому виділено для того, щоб він виконував обовязки агронома, що ним було повідомлено відповідачеві.

Після цього відповідач склав щодо нього постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП і наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб, яким він керував, не підлягає обовязковому технічному контролю в силу вимог ч.2 ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», оскільки легковий автомобіль «ЗАЗ» з державним номерним знаком АА 6123 КХ, що належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ», використовується ним виключно з метою виконання службових обовязків агронома підприємства.

При розгляді постанови відповідачем допущено порушення оцінки доказів, тому його дії є протиправними, а постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити з тих підстав, які в ньому зазначені.

Відповідач старший інспектор ДПС взводу супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні 19.10.2015 року позов ОСОБА_1 не визнав, заперечував щодо його задоволення, зсилаючись на те, що автомобіль, яким керував позивач, належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ», яке створене з метою отримання прибутку, тому і автомобіль використовується позивачем в комерційних цілях, з метою отримання прибутку і підлягає обовязковому технічному контролю на підставі ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух». Так як автомобіль не пройшов обовязковий технічний контроль, то позивач порушив вимоги підпункту «б» пункту 31.3 ПДР України, експлуатуючи вказаний транспортний засіб, тому підлягає адміністративній відповідальності на підставі ч.3 ст.121 КпАП України. Тому, вважає, що ним не допущено порушень при складанні протоколу відносно позивача і в задоволенні позову слід відмовити. Також зазначив, що при зупинці позивача і при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення ним не було встановлено ні факту перевезення пасажирів, ні факту перевезення вантажів вказаним автомобілем з метою отримання прибутку. Позивач перебував у автомобілі один, вантажів не перевозив.

Представник третьої особи ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 29.12.2011 року, в судовому засіданні 06.10.2015 року підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, зсилаючись на те, що позивач працює у ТОВ на посаді агронома і використовує транспортний засіб «ЗАЗ» з державним номером АА 6123 КХ, що належить ТОВ на праві власності. Означений автомобіль не підлягає обовязковому технічному контролю в силу вимог ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», так як не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а виключно з метою службових поїздок ОСОБА_1, як агронома підприємства.

Також, представник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» ОСОБА_3 пояснив, що ТОВ проводить наступні види економічної діяльності: допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля квітами та рослинами; оптова торгівля хімічними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки. Тобто створене і діє з метою отримання прибутку, проте, транспортний засіб «ЗАЗ» з державним номером АА 6123 КХ, що належить ТОВ на праві власності, яким керував позивач 21.08.2015 року, використовується останнім з метою поїздок в службових справах, а також з метою поїздок з місця роботи до місця проживання і назад, враховуючи, що позивач працює на полях підприємства у Козятинському районі, а проживає в Шаргородському районі Вінницької області. До того ж, сам транспортний засіб є легковим, не призначеним для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку.

Вирішуючи спір суд встановив, що 21.08.2015 року в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області старшим інспектором ДПС взводу ДПС супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №166113, з якої вбачається, що 21.08.2015 року о 13 годині 25 хвилин водій ОСОБА_1 в с. Станіславчик керував автомобілем «ЗАЗ» з державним номером АА 6123 КХ, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, порушивши п.31.3 «б» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8).

Підставою для винесення вказаної постанови став розгляд відповідачем матеріалів про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2015 року серії АП1 №003915, складеного відповідачем щодо позивача о 13 годині 45 хвилин в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, вбачається, що того ж дня ОСОБА_1 о 13 годині 25 хвилин в с. Станіславчик керував автомобілем «ЗАЗ» з державним номером АА 6123 КХ, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.31.3 «б» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.7).

В протоколі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стверджується підписами відповідача та позивача в протоколі серії АП1 №003915, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.7).

Факт наявності підпису позивача в графі про розяснення йому прав та обовязків і про ознайомлення з місцем і часом розгляду справи в протоколі про адміністративне правопорушення свідчить про те, що права позивачу розяснювалися, його повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не заперечується позивачем.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідачем надавалася можливість надати пояснення по суті справи, якою позивач не скористався і в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» тільки поставив свій підпис. При цьому, в протоколі відсутні записи з приводу того, що відповідачем яким-небудь чином порушені права та інтереси позивача.

Судом встановлено, що в постанові серії ПС2 №166113, що складалася на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, розкрита обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України. Оскаржувана постанова містить найменування посадової особи, яка винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, судом встановлено, що доказів того, що відповідачем при складанні протоколу перевищено його повноваження, чи вчинено інші протиправні дії, позивач судові не надав, як і доказів того, що оскаржував дії працівника ДПС при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідач має право на складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 ним порушень прав чи інтересів позивача не допущено. Тому відсутні підстави для визнання його дій протиправними.

Разом з тим, судом встановлено, що винесена відповідачем 21.08.2015 року постанова серії ПС2 №166113 відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.3 ст.121 КпАП України не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, ґрунтується на не повно зясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: відповідачем не зясовано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене саме ч.3 с.121 КпАП України, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.3 ст.121 КпАП України, що він підлягає адміністративній відповідальності саме за ч.3 ст.121 КпАП України.

Судом встановлено, що позивач працює в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» з 18.08.2015 року на посаді агронома, що підтверджується наказом про прийняття на роботу (а.с.11).

ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.12-16).

Відповідно до п.4.1. Статуту ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» створене та діє з метою отримання прибутку, задоволення потреб юридичних та фізичних осіб в виконаних роботах і наданих послугах, продукції, яку виготовляє Товариство (а.с.49).

Предметом діяльності Товариства є здійснення торговельної, транспортної, посередницької, будівельної, виробничої, інжинірингової, фінансової, факторингової, консультаційної, інноваційної та іншої діяльності, а також надання послуг у сферах, що не суперечать чинному законодавству України (п.4.2. Статуту).

Відповідно до п.4.3. Статуту та Відомостей з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.67), основними видами діяльності ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» є: допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля квітами та рослинами; оптова торгівля хімічними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС 925907 вбачається, що автомобіль марки «ЗАЗ», модель TF69YO, тип легковий седан-В, 2011 року випуску, з державним реєстраційним номером АА 6123 КХ, яким керував позивач ОСОБА_1, належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» (а.с.75).

Означений автомобіль, відповідно до Договору про збереження та експлуатацію матеріальних цінностей №1-1308/зе47мц від 18.08.2015 року, Акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 18.08.2015 року, Наказу №3ТД-10 від 18.08.2015 року «Про закріплення службового автомобіля», передано працівнику ТОВ ОСОБА_1 для виконання обовязків агронома з можливістю використання в неробочий час для поїздок до місця проживання (а.с.85-88).

Таким чином, виходячи із реєстраційних документів на автомобіль вбачається, що він не призначений для перевезення вантажів, а із Договору про збереження та експлуатацію матеріальних цінностей №1-1308/зе47мц від 18.08.2015 року, Акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 18.08.2015 року, Наказу №3ТД-10 від 18.08.2015 року «Про закріплення службового автомобіля» вбачається, що автомобіль «ЗАЗ», яким позивач керував 21.08.2015 року, не використовується ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» з метою перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Вказана обставина підтверджена в судовому засіданні самим відповідачем, який суду повідомив про те, що при зупинці транспортного засобу, яким керував позивач 21.08.2015 року, ним було встановлено, що ОСОБА_1 пасажирів з метою отримання прибутку не перевозив, так як в автомобілі знаходився сам. Також ним не було виявлено перевезення позивачем вказаним автомобілем вантажів з метою отримання прибутку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач старший інспектор ДПС взводу супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо адміністративного позову, проте доказів того, що постанова в справі про адміністративне правопорушення є правомірною, суду не надав.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, які регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, Порядком проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за №137 від 30.01.2012 року.

Так, згідно зі ст. ст. 8, 19, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Проте, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобовязання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень. Право оскаржити нормативно-правовий акт субєкта владних повноважень мають особи, щодо яких його застосовано.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 287, 289, 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інше. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 3 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЗУ «Про дорожній рух», до участі в дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обовязковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 35 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України». Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України… Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки… На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до п.1 Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №137 від 30.01.2012 року, Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок) визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 31.3. «б» ПДР України встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким керував позивач 21.08.2015 року і був зупинений відповідачем, а також із Договору про збереження та експлуатацію матеріальних цінностей №1-1308/зе47мц від 18.08.2015 року, Акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 18.08.2015 року, Наказу №3ТД-10 від 18.08.2015 року «Про закріплення службового автомобіля» вбачається, що автомобіль «ЗАЗ», з державним номерним знаком АА 6123 КХ не використовується ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» з метою перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому, відповідно до вимог ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» та п.1 Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №137 від 30.01.2012 року, не підлягає обовязковому технічному контролю.

Таким чином, судом встановлено, що постанова, винесена відповідачем 21.08.2015 року серії ПС2 №166113 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КпАП України і про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому підлягає скасуванню. За вказаних обставин суд вважає, що право ОСОБА_1 на використання його конституційних прав у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, тому адміністративний позов в частині скасування постанови підлягає задоволенню.

Пуктом 3 статті 293 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень, зокрема: скасовує постанову і закриває справу.

Проте, позивачем в позовній заяві заявлено вимогу лише про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, та не заявлено вимоги про закриття провадження у справі. Виходячи з вимог ч.2 ст.11 КАС України, якою передбачено, що суд може вийти за межі заявлених вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_1 вимог і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього з метою повного захисту його прав та інтересів.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст.121, 280, 283, 287, 289, 293 КпАП України, ст.ст.29, 35 ЗУ «Про дорожній рух», суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого інспектора Державної патрульної служби взводу Державної патрульної служби супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та скасування акту індивідуальної дії задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ПС2 №166113 в справі про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2015 року, винесену старшим інспектором Державної патрульної служби взводу ДПС супроводження УДАІ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КпАП України і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: