Справа № 2а/1570/4761/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/20749/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Одеської області Державної податкової служби

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року

у справі № 2а/1570/4761/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал-Фарм»

до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Одеської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал-Фарм» (далі - ТОВ «Капітал-Фарм»; позивач) до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Одеської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у м. Іллічівську Одеської області ДПС; відповідач) задоволено повністю. Скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 31 січня 2011 року.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з підстав порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Капітал-Фарм» (попередня назва Приватне підприємство «Капітал») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2007 року по 30 вересня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2007 року по 30 вересня 2010 року, за результатами якої складено акт № 53/23-0301/31478378 від 18 січня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 31 січня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 525 994,00 грн. (420 795,00 грн. - основний платіж, 105 199,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названий акт індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 1.23 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпунктів 5.4.4, 5.4.6 пункту 5.4 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР) у зв'язку з: безпідставним невключенням до складу валового доходу в четвертому кварталі 2007 року вартості безоплатно отриманих товарів (лікарського засобу «Віферон») на загальну суму в розмірі 598 026,00 грн., що мотивовано відсутністю залишків запасів за результатами попередньої перевірки (акт № 555/23-0301/31478378 від 29 лютого 2008 року) та даними декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2007 року, проте здійсненням у період з 01 січня 2007 року по 20 грудня 2007 року реалізації названого лікарського засобу, а також завищенням з огляду на вказане порушення валових витрат за четвертий квартал 2007 року на суму в розмірі 647 947,00 грн.; неправомірним віднесенням до складу валових витрат вартості придбаних у Приватного підприємства «Шансгруп і К» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проффком» маркетингових послуг, фактичне надання та зв'язок яких з господарською діяльністю позивача не підтверджено належним чином оформленими документами; незаконним включенням витрат за договорами добровільного страхування майна (лікарських засобів) № 145 Д/М/вм від 06 лютого 2008 року, № 290 Д/М/вм від 18 березня 2008 року, № 346 Д/М/вм від 08 квітня 2008 року, укладеними із Закритим акціонерним товариством Страховою компанією «Теком», до валових витрат з підстав того, що лікарські засоби реалізовувались до закінчення терміну дії договорів, проте страхова премія за невикористані дні страховиком не поверталась; необґрунтованим відображенням витрат, які перевищують 2 відсотка від оподаткованого прибутку платника за попередній звітний період, за укладеним з Приватним підприємством «Послуги і Реклама» договором № 11/09 від 25 вересня 2008 року на виготовлення інформаційної продукції в складі валових витрат.

Задовольняючи адміністративний позов повністю, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

Пунктом 1.23 статті 1 Закону № 334/94-ВР визначено, що безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Втім, як з'ясовано судами в розглядуваній ситуації, лікарський засіб «Віферон», який за доводами контролюючого органу отримано позивачем безоплатно, імпортовано останнім відповідно до контрактів № 11 від 22 січня 2007 року та № 12 від 15 листопада 2007 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферон» (Російська Федерація), та контракту № Р/07/2007 від 10 липня 2007 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «КДК-Фарм» (Російська Федерація), а також на підставі наявних у матеріалах справи вантажних митних декларацій. Оплата за даний лікарський засіб підтверджується поданими товариством банківськими виписками та платіжними дорученнями.

Щодо посилання відповідача на відсутність залишків запасів за результатами попередньої перевірки та даними декларації з податку на прибуток за три квартали 2007 року, то судовими інстанціями встановлено, що ТОВ «Капітал-Фарм» в порядку пункту 5.1 статті 5 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2007 рік, в якому на підставі первинних документів відновлено суму витрат на придбання товарів і відображено залишок товару станом на 01 січня 2008 року.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність доводів податкового органу про необхідність включення товариством вартості імпортованого товару до складу валового доходу як такого, що отриманий безоплатно, та завищення ним валових витрат у четвертому кварталі 2007 року на суму в розмірі 647 947,00 грн.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

В свою чергу, умовою достовірності доказів щодо маркетингових послуг, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю платника є, перш за все, конкретизація змісту, обсягу, результату цих послуг.

Вирішуючи питання про законність віднесення товариством вартості придбаних у ПП «Шансгруп і К» та ТОВ «Проффком» маркетингових послуг до складу валових витрат, суди попередніх інстанцій цілком об'єктивно врахували акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та акт приймання-передачі послуг, які містять всі обов'язкові реквізити первинного документа, визначені частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV, а також необхідну для цілей оподаткування інформацію про зміст наданих послуг та їх вартість, результати соціологічного та маркетингового досліджень, звіт про виконану роботу, деталізацію витрат, кошторис витрат.

За правилами підпункту 5.4.6 пункту 5.4 статті 5 Закону № 334/94-ВР до валових витрат включаються будь-які витрати зі страхування майна платника податку.

В спірному випадку судами попередніх інстанцій встановлено, що договори № 145 Д/М/вм від 06 лютого 2008 року, № 290 Д/М/вм від 18 березня 2008 року, № 346 Д/М/вм від 08 квітня 2008 року укладались позивачем із ЗАТ СК «Теком» терміном на один рік на кожну партію товару (лікарського засобу «Віферон»).

При цьому відповідно до умов названих договорів сплачені позивачем страхові суми могли бути повернуті виключно при порушенні страховою компанією умов договорів, чого в розглядуваній ситуації не відбувалось (застрахований товар реалізовувався до закінчення терміну їх дії), а тому позивач був позбавлений можливості повернути страхові внески за невикористаний строк страхування.

Згідно з підпунктом 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону № 334/94-ВР до валових витрат включаються витрати платника податку на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку.

До валових витрат також включаються витрати на організацію прийомів, презентацій і свят, придбання і розповсюдження подарунків, включаючи безоплатну роздачу зразків товарів або безоплатне надання послуг (виконання робіт) з рекламними цілями, але не більше двох відсотків від оподаткованого прибутку платника податку за попередній звітний (податковий) рік.

Як з'ясовано судовими інстанціями, з метою участі в Міжнародній спеціалізованій виставці «Охорона здоров'я» позивачем з ПП «Послуги і Реклама» укладено договір № 11/09 від 25 вересня 2008 року на виготовлення інформаційної продукції у вигляді стендів, брошур, буклетів та флаєрів, фактичне виконання якого підтверджується актом здачі-прийняття продукції (надання послуг) № 135 від 10 жовтня 2008 року.

Відповідно до статті 2 Закону України від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР «Про рекламу» дія цього Закону не поширюється на відносини, пов'язані з розповсюдженням інформації, обов'язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

В свою чергу, згідно із статтею 15 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Враховуючи те, що продукція, виготовлена ПП «Послуги і Реклама», містить інформацію про лікарський засіб, його склад, показання до застосування, протипоказання тощо, яка повинна відображатись на кожному лікарському препараті, зазначена інформація не є рекламою, проте понесені ТОВ «Капітал-Фарм» витрати на її виготовлення пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції, а відтак повинні включатись до валових витрат у відповідності до вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Одеської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.