Справа № 804/1899/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2013 р. Справа № 804/1899/13-а

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Покусай С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Жовтих Водах Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій УПФУ в м.Жовтих Водах №773 від 23.10.2012р. у сумі 267грн.54коп.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження (а.с.29).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, виклавши в своїх запереченнях. Просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження. (а.с.42).

За викладених обставин, з урахуванням приписів ст.ст.122, 128 КАС України, судом на місці ухвалено щодо здійснення подальшого розгляду адміністративної справи за даної явки сторін та на підставі наявних у ній доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.1999р. включено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за №.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.Жовтих Водах Дніпропетровської області як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що підтверджується матеріалами справи.

Так, на підставі направлення №157 від 16.10.2012р. та повідомлення №92 представниками УПФУ в м.Жовтих Водах Дніпропетровської області проведена планова перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України за період з 01.09.2009р. по 31.08.2012р., а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за період з 01.01.2009р. по 31.08.2012р.

Під час перевірки органом Пенсійного фонду встановлені порушення: п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»; п.п.4.8 п.4 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010р. №22-2, п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.8.3 «Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004р. №7-6, а саме:

- платником не надано таблицю 5 «Відомості про трудові відносини осіб» Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного воду України (додаток №4) за лютий 2011р. по застрахованій особі ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1) із зазначенням дати початку трудових відносин 01.02.2011р.;

- сума нарахованої заробітної плати відображена в Індивідуальній відомості про застраховану особу за 2009 рік по застрахованій особі ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) не відповідає сумі заробітної плати зазначеній у первинних документах платника;

- платником в Індивідуальній відомості про застраховану особу за 2009 рік невірно зазначено дату початку трудових відносин по застрахованій особі ОСОБА_4 (код ДРФО НОМЕР_3): зазначено 21.08.2009р., замість 19.08.2009р.

За результатами перевірки складений акт №150 від 23.10.2012р. та, на підставі чого, відповідачем винесене рішення №773 від 23.10.2012р. про застосування фінансових санкцій за подання до органів Пенсійного фонду України недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, у звязку з чим нараховані штрафні санкції у сумі 267грн. 54коп.

Зазначене рішення позивач отримав 23.10.2012р. (а.с.19).

Не погодившись із рішенням №773 від 23.10.2012р. про застосування фінансових санкцій, позивач оскаржував, подавши відповідні скарги, до вищестоящих органів Пенсійного фонду України.

У звязку з чим, позивач звернувся з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення протиправно застосував п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пояснюючи, що потрібно застосовувати норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», оскільки правопорушення вчинене в лютому 2009 року.

У звязку з чим, позивач вважає, що відповідач, виходячи за межі повноважень, передбачений чинним законодавством, виніс рішення, керуючись положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який втратив свою чинність на момент розгляду питання про накладення на позивача фінансових санкцій.

Також позивач вважає, що у відповідності до чинного законодавства та судової практики, фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення, передбачені п.5 ч.9 ст.106 Закону, є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статей 238, 239 Господарського кодексу України, отже, повинні застосовуватися у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу, у звязку з чим просить скасувати рішення №773 від 23.10.2012р. про застосування фінансових санкцій у сумі 267грн. 54коп.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, пояснюючи в своїх запереченнях, що відповідно до ч.7 розділу VIІІ Прикінцевих та перехідних положень, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011р., в тому числі страхових внесків, строк сплати, яких на 1 січня 2011р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Також, відповідач зазначає, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати, яких не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасної сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, відповідач, посилаючись на ст.58 Конституції України, вважає, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідач посилається на п.4 ст.18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та зазначає, що строки давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовуються.

Дослідивши матеріали справи, надані представниками сторін докази, суд виходить з наступного.

Досліджуючи питання юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, суд зазначає, що на момент вчинення позивачем порушення, пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було встановлено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

08.07.2010 року частину дев'яту статті 106 виключено на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином з 01 січня 2011 року справляється новий вид страхових внесків, і регулювання їх сплати здійснюється згідно спеціального нормативного акту - Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». В той же час, регулювання відносин щодо несплачених страхових внесків за попередніми видами страхування здійснюється за правилами законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням окремих уточнень, внесених цим Законом).

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Згідно абз.5 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Відповідно до абз.6 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

З положень наведеної норми закону чітко слідує, що за порушення пенсійного законодавства, які були вчинені суб'єктами права до 01.01.2011 року, юридична відповідальність застосовується за правилами законодавчих актів, що були чинними на момент скоєння правопорушення, тобто за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а на період до повного стягнення недоїмки, штрафів та пені (що також охоплює собою і етап винесення рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій та пені та етап винесення вимоги) за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом, тобто і повноваження на застосування фінансових санкцій та винесення вимог.

Тому суд приходить до висновку, що виключення пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є підставою вважати, що законодавцем скасовано відповідальність за вчинення відповідних порушень.

Судом встановлено, що з наявних у справі документів випливає, що факт скоєння порушення позивачем не заперечується, в ході розгляду справи не спростований.

Оскільки у спірному випадку йдеться про невиконання позивачем вимог законодавства за 2009 рік, це означає, що стягнення заборгованості зі сплати цих внесків має відбуватись відповідно до закону, що діяв у відповідний період - тобто п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З вищенаведеним абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» пов'язаний і шостий абзац цього ж пункту, яким передбачено збереження за Управлінням ПФ повноважень застосовувати штрафні санкції, якими Управління Пенсійного фонду було наділене до 1 січня 2011 року.

З викладеного суд робить висновок про те, що Управління Пенсійного фонду і після 01 січня 2011 року має право здійснювати контроль за правильністю нарахування та сплати страхових внесків, які підлягали сплаті до 01 січня 2011 року, і, у випадку виявлення порушень, право застосовувати штрафні санкції, визначені законом, який діяв на момент вчинення відповідних порушень.

Таким чином, суд вважає, що мотивування суб'єктом владних повноважень прийнятого рішення приписами статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є правомірним.

Крім того, суд зазначає, що частиною 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Стаття 19 Конституції України, зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, дії та рішення відповідача є правомірними, а вимоги позивача не знайшли підтвердження та спростовані матеріалами справи, а тому, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Жовтих Водах Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя Г.В. Потолова