Справа № 805/9092/13-а
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Київ К/800/57621/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом Мар'їнського районного центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Мар'їнського районного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 901 грн. 56 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний виконував роботи за цивільно-правовим договором та отримував винагороду за виконані роботи.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року та прийнято нову постанову про задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача зайво отриману допомогу по безробіттю в сумі 901 грн. 56 коп.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 6 липня 2012 року відповідач звернувся до Мар'їнського районного центру зайнятості із заявою про сприяння у працевлаштуванні. На підставі вказаної заяви позивач надав ОСОБА_4 статус безробітного, призначив та сплачував допомогу по безробіттю. Розмір виплаченої допомоги по безробіттю за період з 13 липня 2012 року по 14 серпня 2012 року склав 901 грн. 56 коп. 15 серпня 2012 року відповідач подав до Мар'їнського районного центру зайнятості заяву про зняття з обліку.

За результатами звірки інформації позивача з даними Державної податкової інспекції про доходи виявлено, що ОСОБА_4 у період перебування на обліку в центрі зайнятості отримував винагороду за цивільно-правовим договором. В ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, за наслідками якого складено акт № 7 від 20 березня 2013 року, встановлено, що 25 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Свято-Іллінський машинобудівний завод» укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, перебуваючи на обліку у Мар'їнському районному центрі зайнятості, винагороди за укладеним цивільно-правовим договором від 25 червня 2012 року не отримував. Крім того, зазначив, що наявність укладеного цивільно-правового договору не свідчить про зайнятість відповідача та не впливає на умови виплати допомоги по безробіттю.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки звертаючись до позивача із заявою про сприяння у працевлаштуванні відповідач мав укладений з третьою особою цивільно-правовий договір, то на час постановки на облік у центрі зайнятості він не відносився до незайнятого населення, а відтак не мав права на отримання статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю.

За правилами частин 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону є допомога по безробіттю.

Згідно п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136) (далі - Порядок), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підп. 1 п. 5.5 розділу 5 Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Підпунктом 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року (справа № 21-20а15).

За таких обставин, коли ОСОБА_4 отримуючи статус безробітного та перебуваючи на обліку в Мар'їнському районному центрі зайнятості як безробітний мав укладену цивільно-правову угоду, предметом якої є надання послуг за винагороду, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, то суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що неповідомлення відповідачем центру зайнятості про виникнення такої обставини є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк