Справа № 826/12698/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 жовтня 2015 року № 826/12698/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оска-1»
до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оска-1» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Оска-1») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві (далі по тексу - відповідач,), в якому просило:

визнати дії суб'єктів владних повноважень Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві протиправними по факту винесення податкового повідомлення-рішення від 10 лютого 2015 року № ;

скасувати акт податкової перевірки від 09 лютого 2015 року № 775/26-52-15-04/24361046 і податкове повідомлення-рішення від 10 лютого 2015 року № та визнати його недійсним в зв'язку з невідповідністю фактичним обставинам по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12698/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 15 липня 2015 року.

В судовому засіданні 15 липня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечив.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що відділом місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб проведена перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності погашення податкового зобов'язання, зазначеного в податковому розрахунку земельного податку ТОВ «Оска-1» () за період з 01 січня 2014 року по 20 січня 2015 року, за результатом якої складено акт перевірки від 09 лютого 2015 року № 775/26-52-15-04/24361046.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення ТОВ «Оска-1» пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгодженого грошового зобов'язання.

На підставі вищезазначеного висновку прийнято податкові повідомлення - рішення від 10 лютого 2015 року

- № , яким яким за затримку на 91, 74, 71, 71, 67, 67, 67, 67 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 61087,95 грн. ТОВ «Оска-1» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 12217, 59 грн. за платежем - земельний податок з юридичних осіб;

- № , яким яким за затримку на 13, 11, 9, 6, 6, 6, 4 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 35691,40 грн. ТОВ «Оска-1» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 3569, 14 грн. за платежем - земельний податок з юридичних осіб.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями контролюючого органу позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

За результатом адміністративного оскарження, податкові повідомлення - рішення від 10 лютого 2015 року № та № залишено без змін, скаргу позивача - без задоволення (копії рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 28 квітня 2015 року № 7207/10/26-15-10-08-32 та ДФС України від 27 травня 2015 року № 11122/6/99-99-10-01-02-25).

Позивач не погоджується із актом перевірки та діями контролюючого органу по винесенню оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та самим рішенням від 10 лютого 2015 року № й мотивує позовні вимоги тим, що товариством проводилась своєчасна сплата суми грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

На підставі пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Акт перевірки за своєю правовою природою є службовим документом та який містить висновки податкового органу щодо результатів перевірки, не є актом державного чи іншого органу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такий акт не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для платника податків, який перевірявся, а висновки податкового органу не порушують прав позивача.

Враховуючи викладене, акт перевірки, складений органом державної податкової служби, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав та обов'язків.

При цьому, інтересом юридичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти інтерес, що може бути об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб юридичної особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для оскарження рішень (дій, бездіяльності), як наявність порушеного права, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена для справ щодо оскарження нормативно - правових актів, які можуть оскаржувати ті особи, щодо яких можливе застосування акту.

Однією з Конституційних засад судочинства є поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, згідно з частиною другою статті 124 Конституції України.

На підставі викладеного, суд доходить висновків, що у випадку оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які не порушують прав або охоронюваних Законом інтересів позивача, або не підлягають судовому оскарженню взагалі, суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного кодексу України предметом розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Тобто, звернення особи з відповідними позовними вимогами повинно бути направлено на відновлення порушеного права.

Згідно із пунктом 58.1 сттатті 58 та пункту 86.8 статті. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Правові наслідки для позивача можуть створювати лише відповідні рішення контролюючого органу, прийняті на підставі вказаного акта перевірки. Відповідно, рішення про розгляд скарги, не порушує права платника податків.

Відповідно вимога про скасування акту перевірки та визнання дії суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві протиправними по факту винесення податкового повідомлення-рішення, як невмотивоване не призведе до захисту прав позивача.

Зважаючи на викладене, обраний позивачем спосіб захисту права в наведеній частині не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність юридичних підстав для їх задоволення.

Щодо позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 10 лютого 2015 року № , суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, контролюючим органом проводилась перевірка ТОВ «Оска-1» () стосовно дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності погашення податкового зобов'язання, зазначеного в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або оренда плата за земельні ділянки державної або комунальної власності)на 2013 рік від 07 лютого 2013 року № та уточнюючої декларації на 2013 рік від 21 лютого 2013 року № .

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі -податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 49.5 статті 49 Податкового кодексу України у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу державної податкової служби не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник земельного податку зобов'язаний сплатити податок за кожен із місяців року щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця; в протилежному випадку такий платник земельного податку притягується до відповідальності за порушення строків сплати.

Матеріали справи свідчать, що 07 лютого 2013 року позивачем подано звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або оренда плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2013 рік № , якою останнім визначено податкові зобов'язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 8724,50 грн. щомісячно.

У свою чергу, 21 лютого 2013 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію № .

Під час проведення перевірки, контролюючий орган прийшов до висновку про несвоєчасність сплати податкових зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки, задекларовані товариством в зазначених деклараціях.

Проте, на спростування вказаних доводів відповідача, позивачем надано копії платіжних доручень від 10 січня 2013 року № 1 на суму 8725,00 грн., від 08 лютого 2013 року № 16 на суму 8330,18 грн., від 18 лютого 2013 року № 24 на суму 395,00 грн., від 12 березня 2013 року №28 на суму 8725,00 грн., від 11 квітня 2013 року № 38 на суму 8725,00 грн., від 14 травня 2013 року № 49 на суму 8725,00 грн., від 10 червня 2013 року № 59 на суму 8725,00 грн., від 10 липня 2013 року № 69 на суму 8725,00 грн., від 12 серпня 2013 року № 78 на суму 8725,00 грн., від 05 вересня 2013 року № 87 на суму 8725,00 грн., від 10 жовтня 2013 року № 98 на суму 8725,00 грн., від 11 листопада 2013 року № 107 на суму 8725,00 грн., від 09 грудня 2013 року № 120 на суму 8725,00 грн., що підтверджують про своєчасність сплати орендної плати за земельні ділянки в період за січень-грудень 2013 року.

Враховуючи, що наданими позивачем доказами, про самостійно сплачені, у встановлені чинним законодавством строки, суми узгодженого податкового зобов'язання по земельному податку спростовано доводи контролюючого органу, суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 10 лютого 2015 року № .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оска-1» задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Державної фіскальної служби у м. Києві від 10 лютого 2015 року № .

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник