Справа № 579/985/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 579/985/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11.08.2015р. по справі № 579/985/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Комісія з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив :

про визнання неправомірним та скасування рішення від 10 лютого 2015 року № 10 в частині не підтвердження пільгового стажу за Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173, за професією «електрозварник» періоду роботи з 21 липня 1982 року по 31 грудня 1993 року.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 11.08.2015 року адміністративний задоволено частково.

Скасовано рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах , що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 10 лютого 2015 року № 10 в частині не підтвердження пільгового стажу за професією «електрозварник» за Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, періоду роботи з 21 липня 1982року по 31 грудня 1993 року.

Головне управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області не погодившись з судовим рішення, подало апеляційну скаргу в якій просило постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11.08.2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не відповідність висновків суду обставинам справи, що привело до невірного вирішення справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення 55 років звернувся 05.01.2015року до Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років при ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пільгової пенсії, до якої надав пакет документів.

10.02.2015р. рішенням відповідача № 10 пенсійним органом, за наслідками розгляду заяви позивача, підтверджено період роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 електрозварювальником в колгоспі ім. Кірова з 01.01.1994р. по 01.05.2000р. ( 6 років 4 місяця 1 день) ; відмовлено в підтвердженні стажу роботи зварником, слюсарем, механіком у зв'язку з невідповідністю займаної посади Спискам, чинним у періоди роботи на цьому підприємстві в період з 21.07.1982р. по 31.12.1993р. ( 11 років 5 місяців 10 днів); у ТОВ «Тулиголівське» з 02.05.2000р. по 01.01.2004р. та не враховано період навчання з 01.09.1981р. по 20.07.1982р. в професійно-технічному училищі № 9 (10 місяців 20 днів) .(а.с.51).

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом неправомірно відмовлено у неврахуванні періоду роботи позивача з 21.07.1982 року по 31.12.1993 року та підтвердження пільгового стажу поданими документами.

Колегія суддів частково погоджується з висновки суду першої інстанції та вказує наступне.

Відповідно до пункту "б" ст.13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" мають право на пенсію за віком на пільгових умовах , незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повних робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць : чоловіки- після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років. 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно із ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Судом встановлено, що в період з 21.07.1982 р. по 31.12.1993р. ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Кірова Тулиголівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, реорганізованому в подальшому в КСП « Україна» «зварником», «ел.зварником», отримував заробітну плату як зварювальник, що підтверджується записами в трудовій книжці, архівною довідкою від 18.12.2014 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року затверджено Список №2 «виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», розділом XXXII Списку №2 «Загальні професії» 906 передбачено посаду «Електрозварники та іх підручні».

Таким чином, оскільки в трудовій книжці позивача міститься запис про роботу на посаді електрозварювальника в період з 21.07.1982р. по 20.08.1992р. , зазначена посада передбачена Списком №2 , а тому пенсійний орган безпідставно не врахував зазначений період до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом наявності в трудовій книжці виправлень не завірених належним чином, зроблених іншими чорнилами, колегія суддів зазначає, що судом оглядався оригінал трудової книжки, наявності судових рішень, якими такі записи визнані недійсними суду не надано.

Доводи пенсійного органу, що наявні розбіжностей в зазначені посади, яку обіймав позивач, в трудовій книжці та архівній довідці про нараховану заробітну плату № 95 від 19.11.2014 року, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, в якій наявні записи про роботу позивача на посаді електрозварювальника в спірний період.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що в період з 21.07.1982 року по 20.08.1992року позивач працював на посаді електрозварника відповідно до переліку посад, що дають право на пільгову пенсію встановлених Списком №2 від 1956 року, а тому цей період роботи має бути врахований пенсійним органом.

Проте колегія суддів вважає помилковим задоволення позову з 21.08.1992р. по 02.02.1993р. з наступних підстав.

В зазначений період позивач працював в колгоспі ім. Кирова на посаді електрозварювальника.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 серпня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації), який набрав чинності 21.08.1992 року.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження проведення атестації робочого місця не погоджує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначені висновки щодо застосування норм матеріального права відповідають правовій позиції Верховного Суду України , в постанові від 10.09.2013р. (справа № 21-183а13), від 25.11.2014р.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 р. Результати атестації робочого місця впливають на призначення пенсії на пільгових умовах

Згідно з п. 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначений Порядок набрав чинності з 21.08.92 р., а тому при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92р. відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджено результатами атестації.

Судом встановлено, що первинна атестація на підприємстві, де працював позивач проведена лише 03.02.1998 р., що підтверджується випискою з протоколу №2 по підприємству, а тому період з 21.08.1992 року по 02.02.1993року до пільгового стажу не зараховується .

Професія "електрозварник" передбачена у розділі XXXIII "Загальні професії" (у всіх галузях господарства) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року № 10.

Колегія суддів не погоджується висновками суду першої інстанції щодо не правомірності не зарахування пенсійним органом періоду роботи позивача з 21.08.1992 року по 02.02.1993 року що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2, та вважає , що пенсійним орган діяв правомірно, тому як в цей період відсутні данні щодо проведення атестації робочого місця позивача.

Враховуючи, що судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права, в частині задоволення позову в період з 21.08.1992 року по 02.02.1993 року постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової про відмову в задоволені позову.

В іншій частині постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою.

Згідно ч.4 ст. 202 КАС України скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо суд першої інстанції порушив норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити частково.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11.08.2015р. по справі № 579/985/15-а скасувати в частині скасування рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах , що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 10 лютого 2015 року № 10 щодо не підтвердження пільгового стажу за професією «електрозварник» за Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, періоду роботи з 21 серпня 1992року по 02 лютого 1993 року.

Прийняти нову постанову, якою в цій частині в позові відмовити.

В іншій частині постанову Кролевецького районного суду Сумської обалсті від 11.08.2015р. по справі № 579/989/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 12.10.2015 р.