Справа № 810/4334/15
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4334/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року 810/4334/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі – позивач, ОДПІ) з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі – відповідач, Підприємство), в якому просить стягнути на користь Державного бюджету України в особі Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з рахунків у банках КЖЕП Глевахівської селищної ради податковий борг в сумі 1960000,15 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що Підприємство 23.06.2004 за №2792 взято на податковий облік в органах державної податкової служби. Станом на 25.08.2015 відповідач перебуває на податковому обліку в ОДПІ як платник податків та платежів до бюджету. За результатами фінансово-господарської діяльності станом на 25.08.2015 відповідачем до Державного бюджету України не сплачено податкову заборгованість в розмірі 1960000,15 грн.

29.09.2015 до суду від позивача надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи без участі представника позивача.

29.09.2015 Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21037013 від 18.08.2015 та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21120200 від 04.09.2015, Підприємство зареєстроване як юридична особа, якій присвоєно ідентифікаційний код: 33018727 (Том 1 а.с.7-8, 201-203).

17.01.2013 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 222912 грн. (Том 1 а.с. 51-53).

19.03.2013 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2013 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 138261 грн. (Том 1 а.с. 54-56).

У березні 2013 року позивачем була проведена камеральна перевірка в частині своєчасності сплати податку на додану вартість відповідача. Під час перевірки встановлено порушення платником п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме, несвоєчасно сплачено податок на додану вартість внаслідок несвоєчасного подання платіжного (их) доручення (ь).

За результатами перевірки ОДПІ складено Акт камеральної перевірки в частині своєчасності сплати податку на додану вартість від 13.03.2013 №349/1502/33018727 (далі – Акт перевірки від 13.03.2013 №349/1502/33018727) (Том 1 а.с. 59-60).

17.04.2013 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2013 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 129089 грн. (Том 1 а.с. 61-64).

17.05.2013 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2013 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 164806 грн. (Том 1 а.с. 65-68).

У жовтні 2013 року позивачем була проведена камеральна перевірка в частині своєчасності сплати податку на додану вартість відповідача. Під час перевірки встановлено порушення платником п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме, несвоєчасно сплачено податок на додану вартість внаслідок несвоєчасного подання платіжного (их) доручення (ь).

За результатами перевірки ОДПІ складено Акт камеральної перевірки в частині своєчасності сплати податку на додану вартість від 18.10.2013 №532/1502/33018727 (далі – Акт перевірки від 18.10.2013 №532/1502/33018727) (Том 1 а.с. 90).

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення було особисто вручено заступнику директора Підприємства. (Том 1 а.с. 89).

20.01.2014 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 506268 грн. (Том 1 а.с. 97-100).

21.02.2014 Підприємство подало до ОДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2013 року, відповідно до якого відповідач самостійно нарахував суму штрафу, у зв’язку з виправленням помилки, у розмірі 22 грн. (Том 1 а.с. 101-103).

18.03.2014 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2014 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 2078 грн. (Том 1 а.с. 104-108).

19.05.2014 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 163532 грн. (Том 1 а.с. 114-118).

23.06.2014 Підприємство подало до ОДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2014 року, відповідно до якого відповідач самостійно нарахував суму штрафу, у зв’язку з виправленням помилки, у розмірі 13 грн. (Том 1 а.с. 119-123).

27.08.2014 Підприємство подало до ДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2014 року, відповідно до якого відповідач самостійно збільшив суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті, у розмірі 432 грн. та нарахував суму штрафу, у зв’язку з виправленням помилки, у розмірі 13 грн. (Том 1 а.с. 134-138).

У серпні 2014 року позивачем була проведена камеральна перевірка в частині своєчасності сплати податку на додану вартість відповідача. Під час перевірки встановлено порушення платником п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме, несвоєчасно сплачено податок на додану вартість внаслідок несвоєчасного подання платіжного (их) доручення (ь).

За результатами перевірки ОДПІ складено Акт камеральної перевірки в частині своєчасності сплати податку на додану вартість від 19.08.2014 №2893/10-01-15-07/33018727 (далі – Акт перевірки від 19.08.2014 №2893/10-01-15-07/33018727) (Том 1 а.с. 145).

У жовтні 2014 року позивачем була проведена камеральна перевірка в частині своєчасності сплати податку на додану вартість відповідача. Під час перевірки встановлено порушення платником п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме, несвоєчасно сплачено податок на додану вартість внаслідок несвоєчасного подання платіжного (их) доручення (ь).

За результатами перевірки ОДПІ складено Акт камеральної перевірки в частині своєчасності сплати податку на додану вартість від 30.10.2014 №3964/10-01-15-07/33018727 (далі – Акт перевірки від 30.10.2014 №3964/10-01-15-07/33018727) (Том 1 а.с. 157).

16.01.2015 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 125973 грн. (Том 1 а.с. 163-165).

19.03.2015 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 100679 грн. (Том 1 а.с. 169-173).

17.04.2015 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 105944 грн. (Том 1 а.с. 174-178).

18.05.2015 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 127000 грн. (Том 1 а.с. 179-183).

20.07.2015 Підприємство подало до ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, відповідно до якої відповідач самостійно визначив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 138169 грн. (Том 1 а.с. 189-193).

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума податкової заборгованості Підприємства з податку на додану вартість, з урахуванням часткового погашення податкової заборгованості, складає 1960000,15 грн., в тому числі пеня – 143475,15 грн. (Том 1 а.с. 9, 16-50).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – ПК).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

При цьому, згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Одним із основних прав платників податків, закріплених у статті 17 ПК, є право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), а також надані контролюючими органами податкові консультації.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 ПК).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Також, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів в судовому порядку визначений процесуальним законом, зокрема, Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, ПК визначено вичерпний перелік способів оскарження рішень, прийнятих контролюючим органом, а саме: адміністративний та судовий.

При цьому, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. Тобто, з цього дня настає обов'язок платника податків сплатити відповідну суму грошового зобов'язання у порядку визначеному ПК.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК закріплено, що податковий борг – сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Доказів сплати податкового боргу до суду не надходило.

Відповідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 ПК, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідач не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача є правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідач – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.