Справа № 455/490/15-а 2-а/455/34/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 р. Справа № 876/6351/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.05.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальний заклад Старосамбірської районної ради "Старосамбірська центральна районна лікарня" про зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

27.04.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області (УПФУ в Старосамбірському районі Львівської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальний заклад Старосамбірської районної ради "Старосамбірська центральна районна лікарня" (далі - Старосамбірська ЦРЛ) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії із урахуванням пільгового обчислення періоду роботи у подвійному розмірі в реанімаційному відділенні Старосамбірської центральної районної лікарні Львівського управління охорони здоров`я України на посаді медсестри-анестезиста в період з 01.03.1979 року по 31.12.2003 року, з приводу чого згідно листа УПФУ в Старосамбірському районі Львівської області від 20.04.2015 року № 2040/03-45 отримала відмову.

Позивач із цим не згідна, вважає таку відмову неправомірною та необґрунтованою. Із урахуванням уточнення позовних вимог просила суд визнати протиправною відмову УПФУ в Старосамбірському районі Львівської області щодо зарахування до стажу в пільговому обчисленні періоду її роботи в реанімаційному відділенні Старосамбірської ЦРЛ Львівського управління охорони здоров`я України на посаді медсестри анестезиста в період з 01.03.1979 року по 31.12.2003 року та зобов`язати УПФУ в Старосамбірському районі Львівської області зробити перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням пільгового обчислення її періоду роботи у подвійному розмірі в реанімаційному відділенні Старосамбірської ЦРЛ Львівського управління охорони здоров`я України на посаді медсестри-анестезиста в період з 01.03.1979 року по 31.12.2003 року з дня звернення до суду та виплатити її.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.05.2015 р. позов задоволено.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області щодо зарахування до стажу в пільговому обчисленні періоду роботи ОСОБА_1 в реанімаційному відділенні Старосамбірської центральної районної лікарні Львівського управління охорони здоров'я України на посаді медсестри-анестезиста в період з 01.03.1979р. по 31.12.2003р.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області зробити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити її з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи у подвійному розмірі в реанімаційному відділенні Старосамбірської центральної районної лікарні Львівського управління охорони здоров'я України на посаді медсестри-анестезиста в період з 01.03.1979р. по 31.12.2003р. з 27.04.2015р. та виплатити її з урахуванням уже проведених виплат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки з 01.03.1979р. і до призначення пенсії позивачка працювала в складі анестезіологічної групи, розрахованої на ліжка хірургічного профілю, яка на час роботи ОСОБА_1 фактично виконувала функції реанімаційного відділення, що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами та показами свідків, відтак позивач, як така, що фактично працювала на посаді медсестри- анестезиста реанімаційного відділення Старосамбірської ЦРЛ має право на пільгове обчислення стажу роботи за період з 01.03.1979р. до моменту виходу на пенсію.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач - управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що період роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри-анестезиста анестезіологічної групи, розрахованої на ліжка хірургічного профілю не може прирівнюватись до посади медсестри-анестезиста реанімаційного відділення, оскільки при проведені зустрічних перевірок документів в архівному відділі Старосамбірської районної державної адміністрації та в Старосамбірській центральній районній лікарні, управлінням Пенсійного фонду в Старосамбірському районі Львівської області встановлено, що відсутні первинні (архівні) документи, які б підтверджували що в структурі установи були наявні відділення (групи) анестезіології-реанімації та документи про підтвердження факту роботи в зазначених відділеннях (групах).

Крім цього, згідно карток нарахування заробітної плати за 1991-2003 роки ОСОБА_1 числилась медсестрою-анезтезисткою хірургічного відділення, а посади медсестер-анестезисток хірургічного відділення статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачені.

Також, згідно штатних розписів за 1993,1994,1998,2000,2001,2002 роки позивачка фізично не могла займати посаду медсестри-анестезистки в реанімаційному відділенні, оскільки штат медсестер - анестезисток був укомплектований повністю іншими особами, серед який прізвища ОСОБА_1 не було і вакантних посад також не було.

Враховуючи вищевикладене, підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 та призначення її з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи у подвійному розмірі на посаді медсестри анестезиста в період з 01.03.1979 р по 31.12.2003 р. згідно ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» немає.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на загальних підставах з 2013р. Вона звернулася до УПФУ в Старосамбірському районі Львівської області стосовно перерахунку розміру пенсії з врахуванням зарахування в подвійному розмірі періоду її роботи на посаді медсестри-анестезиста реанімаційного відділення Старосамбірської ЦРЛ з лютого 1979р., з приводу чого 20.04.2015р. отримала відмову.

Згідно наказу № 44 від 22.02.1979р. з 01.03.1979р. ОСОБА_1 прийнята на посаду медсестри-анестезиста анестезіологічної групи Старосамбірської центральної районної лікарні, розрахованої на ліжка хірургічного профілю. Працюючи на даній посаді вона з 01.03.1979р. по 1991р. фактично виконувала трудові функції медсестри анестезиста анестезіологічної групи, розрахованої на ліжка хірургічного профілю, що підтверджується довідкою Старосамбірської ЦРЛ № 397 від 06.04.2015року. Анестезіологічна група, розрахована на ліжка хірургічного профілю, на час її роботи виконувала функції реанімаційного відділення, що підтверджується листом КЗ СРР "Старосамбірська ЦРЛ" № 663 від 12.05.2015року.

В 1991р. на базі анестезіологічної групи, розрахованої на ліжка хірургічного профілю, було створено реанімаційне відділення, на яке було покладено і завдання та функції анестезіологічної групи.

Згідно наказу № 87 від 31.12.2002р. Старосамбірської ЦРЛ реанімаційне відділення перетворено на відділення анестезіології та інтенсивної терапії. В створеному відділенні анестезіології та інтенсивної терапії позивачка виконувала покладені на неї функції медсестри-анестезиста до моменту виходу на пенсію.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, згідно запису трудової книжки за № 5 ОСОБА_1 з 01.03.1979 року (наказ № 44 від 22.02.1979р.) по 29.04.2004 року (наказ № 72 від 29.04.2004р.) працювала медсестрою- анестезистом, з 29.04.2004р. переведена на посаду медсестри-анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії Старосамбірської ЦРЛ.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, сам запис у трудовій книжці про переведення, зроблений згідно наказу № 72 п.3 від 29.04.2004 р. є формальним, оскільки при підготовці проектів штатних розписів за 1991-2003 роки та їх затвердженні допущені певні неточності, так як медсестра анестезист ОСОБА_1 брала участь у виконанні функцій, покладених на відділення анестезіології та інтенсивної терапії (реанімаційне відділення) з моменту його створення 1991р. по час виходу на пенсію. За таких обставин, медсестра-анестезист ОСОБА_1 брала участь у виконанні функцій, покладених на анестезіологічну групу, з 1979р. по 1991р. та працювала у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 1991 р. і до моменту виходу на пенсію. Це додатково підтверджують відповідні записи у медичній документації Старосамбірської ЦРЛ, а саме: у витязі з наказу № 90 від 22.05.2002р. надано відпустку ОСОБА_1 - медсестрі-анестезисту реанімаційного відділення, у витязі з наказу № 10 від 24.06.1987р. надано відпустку ОСОБА_1 - медсестрі-анестезисту хірургічного відділення, в табелі обліку використання робочого часу за вересень та грудень 2002р. зазначено відділення реанімації і прізвище ОСОБА_1; в графіці роботи працівників реанімаційного відділення за вересень 2002р. також зазначено прізвище ОСОБА_1

Крім цього, присутній в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_2, завідувач відділення анестезіології та інтенсивної терапії Старосамбірської ЦРЛ, додатково підтвердив, що з 1984р. він працює в складі анестезіологічної групи лікарем-анестезіологом і з цього часу ОСОБА_1 постійно працювала сестрою-анестезистом в складі цієї ж групи. Вважає, що така ситуація є виною адміністрації лікарні, а саме відділу кадрів, які неправильно оформляли документи і вносили відповідні записи у табелі. ОСОБА_1 фактично з 1979р. виконує ті ж функції, тільки з вини інших осіб їй належним чином не оформляли записів. Декілька років тому з управлінням ПФУ з цього ж приводу судилася ОСОБА_3, яка разом з ОСОБА_1 працювала у складі анестезіологічної групи, її позов задоволено і рішення залишено в силі Львівським апеляційним адміністративним судом.

Із пояснень свідка ОСОБА_3, присутньої в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що з ОСОБА_1 вона працювала разом в складі анестезіологічної групи з 1979р. Вони завжди були присутні при операціях, в критичних станах, при анестезіях тощо. Усюди, де був лікар-анестезіолог, вони його супроводжували. У 1991р. було утворене реанімаційне відділення, де вони з ОСОБА_1 автоматично перейшли працювати. Чому не були зроблені відповідні записи у трудових книжках не знає. Разом з ОСОБА_1 вони отримували доплату за шкідливість роботи. Вона вже судилася з управлінням ПФУ в аналогічній ситуації, рішення у справі переглядалося апеляційною інстанцією і залишено в силі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.ст.1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У відповідності до листа МОЗ Пенсійному фонду України від 08.12.2006р. № 10.01.09/2209 у реанімаційній службі закладів охорони здоров'я існували такі відділення:

- відділення (групи) анестезіології-реанімації,

- відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Відповідно до наказу МОЗ України № 303 від 08.10.1997р. "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України" проведено реорганізацію анестезіологічної служби та передбачено, що у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я повинні створюватися такі відділення:

- анестезіологічне відділення або відділення анестезіології;

- анестезіологічне відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії;

- анестезіологічна група;

- відділення інтенсивної терапії загального профілю;

- вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Керівників органів та закладів охорони здоров'я зобов'язано привести штати закладів у відповідність із вищевказаними наказами.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегія суддів зазначає, що документи, подані позивачем при зверненні до відповідача за перерахунком пенсії, а також наявні у матеріалах справи копії документів, зокрема записи трудової книжки ОСОБА_1, записи у медичній документації Старосамбірської ЦРЛ, уточнююча довідка Старосамбірської ЦРЛ підтверджують право ОСОБА_1 на пільгове обчислення стажу роботи за період з 01.03.1979р. до моменту виходу на пенсію.

Крім цього, залучені до участі в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додатково підтвердили право ОСОБА_1 на пільгове обчислення стажу роботи.

Враховуючи вищенаведені правові норми, а також зібрані та досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відмова управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області у перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи є необгрунтованою, а відомості, які містяться у наданих позивачем документах, свідчать про те, що з 01.03.1979р. і до призначення пенсії позивачка фактично працювала на посаді медсестри-анестезиста реанімаційного відділення Старосамбірської ЦРЛ, а тому вона має право на пільгове обчислення стажу роботи за період з 01.03.1979р. до моменту виходу на пенсію відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.05.2015 р. по справі № 455/490/15-а, 2-а/455/34/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 20.10.2015 року.