Справа № 2-а-176/10
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-176/10

29.04.2010 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Соболевському Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в смт.Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Управління пенсійного фонду України у Володимирецькому районі про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

встановив:

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 пред'явила до суду позов в її інтересах до Управління ПФУ у Володимирецькому районі. В позові зазначає, що неповнолітня ОСОБА_1 є дитиною-інвалідом, інвалідність якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у зв'язку з чим отримує державну та додаткову пенсію по інвалідності, розмір якої був значно меншим від мінімуму, встановленого законодавством. В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з вимогою про проведення перерахунку недоплаченої пенсії, однак отримала відмову. Просила визнати цю відмову протиправною, визнати за ОСОБА_2 право на отримання державної пенсії в розмірі не нижче 3 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком і зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію у встановленому Законом розміру починаючи з 14.10.2008 року.

В судовому засіданні законний представник позивача підтримала позовні вимоги повністю, надала пояснення в межах

позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення на позов, в якому зазначив що при розрахунку розміру пенсій особам, які підпадають під юрисдикцію ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач виходив з механізму обчислення пенсій, затвердженого постановами КМУ №530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», іншими нормативними актами. З 01.01.2008 року пенсії, призначені відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислюються відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Також, посилаючись на ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 4, ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 111 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зазначив, що відсутня затверджена величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано розмір пенсії позивача; мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і для обчислення розміру підвищення до пенсій іншим особам не застосовується; фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; Законами України про Державний бюджет України на 2007-2009 рр. не передбачено фінансування на відповідні періоди. Будь-яких коштів на виплату пенсій в розмірах, про які просить позивач, Пенсійний фонд не отримував. Крім того, в період з 31.01.2009 року по 19.09.2009 року ОСОБА_2 будь-якої пенсії в Управлінні не отримувала. В зв'язку з викладеним представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Оцінивши та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що неповнолітня позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною-інвалідом, що підтверджується оглянутим в суді посвідченням із вкладками встановленого зразка. Також встановлено, що інвалідність ОСОБА_2 пов'язана із наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується медичним заключенням, вкладкою до посвідчення, копії яких долучено до справи.

У зв'язку з викладеним, позивач має право на отримання державної та додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і отримує таку пенсію, в т.ч. в період з 14.10.2008 року по 31.01.2009 року та починаючи з 19.09.2009 року, що підтверджується довідкою №2768 від 10.12.2009 року.

Ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що дітям-інвалідам у віці до 16 років призначається державна пенсія в розмірі не менше 3 мінімальних пенсій за віком та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розрахунок пенсії позивачу проведено Управлінням Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі виходячи з встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» величини, розмір якої складає 19,91 грн., з наступним підвищенням на підставі Постанов Кабінету Міністрів України.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою КМ України від ЗО. 05. 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. ст. 50,54 Закону України № 796 «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, іншими постановами Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач в своїх запереченнях, встановлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, а також конкретні розміри пенсій, при цьому, ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений законами України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

В рішеннях Конституційного Суду України у справах № 1 -21 /05 від 11. 10. 2005 р., № 8 від 06. 07. 1999 р., № 5-рп/02 від 20. 03. 2002 р,. № 7 -рп/04 від 17. 03. 2004 року, № 20-рп/04 від 01. 12. 2004 р, № 10 -рп/08 від 22. 05. 2008 року, що стосувались спорів, пов'язаних з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, КСУ зазначив, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, відповідно до ст. 22 Конституції України є неприпустимим.

Крім того, як .вбачається зі ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

У відповідності до пункту 28 р.ІІ. Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. №107-У1 до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було внесено зміни, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 3 групи - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткова пенсія в розмірі 20% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п. 6 резолютивної частини цього рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено в повному обсязі дію ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла до внесення змін, у зв'язку з чим нарахування та виплата пенсії позивачу починаючи з 14.10.2008 року по 31.01.2009 року та починаючи з 19.09.2009 року повинно здійснюватись згідно з вимогами закону. Що стосується, нарахування основної та додаткової пенсії за період з 01.02.2009 року по 19.09.2009 року, то у задоволенні позову~1з цій частині слід відмовити, оскільки у вказаний період ОСОБА_2 пенсії не отримувала, що підтверджується як поясненнями сторін, так і письмовими доказами.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування виплат, передбачених даним Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. У зв'язку з викладеним, відповідач за відсутності фінансування з Державного бюджету України, вважає свої дії правомірними.

Разом з тим, пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р., до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат.

Враховуючи, що позивач отримує пенсію, і звернувся до суду з позовом про приведення її розміру у відповідність до вимог чинного законодавства, суд, керуючись положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 р. та зазначеної вище Постанови КМУ№1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачу має виплачуватись пенсія як інваліду 2-ої групи захворювання якого пов'язано з наслідками аварії на ЧАЕС.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не приймаються до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не приймається до уваги. Так, у справах «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що відсутній нормативно-правовий акт, який визначав би порядок реалізації ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Керуючись принципом верховенства права, суд з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі реалізації права на отримання пенсії певного розміру, що встановлений Законом, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Ууоппє уап Оиуп v. ОСОБА_3 (Сазе 41/74 уап Оиуп v. ОСОБА_4) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені осрби повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, а саме в даному випадку - це надання особам, що постраждали від аварії на ЧАЕС відповідних їх статусу соціальних гарантій, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства та судової практики, керуючись ст. ст. 158-163 КАСУ, суд, -

постановив:

Позові вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі по відмові в перерахунку пенсії і додаткової пенсії ОСОБА_2, як дитині-інваліду, з 14 жовтня 2008 року по 31 січня 2009 року та починаючи з 19 вересня 2009 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок призначеної ОСОБА_2 основної та додаткової пенсії з 14 жовтня 2008 року по 31 січня 2009 року та починаючи з 19 вересня 2009 року, виходячи із розрахунку 3 (трьох) мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% (п'ятдесяти) відсотків від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розмірів прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу, з урахуванням здійснених виплат.

У відповідності до п.1) ч.1 ст.256 КАС України постанову в частині виплати пенсії та додаткової пенсії за один місяць - допустити до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Звільнити відповідача - управління Пенсійного Фонду України - від сплати судового збору на підставі п.34) ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: