Справа № 756/3391/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/3391/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Богдан О.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу відповідача - управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до закону України №Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва призначити пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити не отриману пенсію - з 18 лютого 2015 року.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 травня 1988 року позивач був прийнятий на роботу механіком на т/х «Алмаз» Дослідного заводу НАН України Інституту Надтвердих матеріалів (а.с.8).

Наказом №ВК/67 від 23 червня 1998 року позивач звільнений з займаної посади - з 29 червня 1998 року.

Згідно довідки №14 від 27 травня 2014 року, виданої Інститутом Надтвердих металів ім.. В.М. Бакуля, позивач працював на дослідному заводі Інституту надтвердих металів ім.. В.М. Бакуля НАН України на посаді механіка т/х «Алмаз» з 27 травня 1988 року по 29 червня 1998 року. Позивач був зайнятий повний робочий день. По класифікації суден т/х «Алмаз» відноситься до суден морського, річкового флоту та флоту рибної промисловості. Не відноситься до суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їздних, приміського і внутрішньоміського сполучення. Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст.. 55 п.д позивач має право на пенсію за вислугою років. Довідка видана на підставі наказів по особовому складу, картки Т-2, відомостей на зарплату, судної ролі, штатного розкладу (а.с.23).

25 травня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 06 червня 2014 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що для призначення пенсії за вислугою років необхідно надати уточнюючу довідку, підтверджуючу період роботи заявника з 27 травня 1988 року по 29 травня 1998 року на Дослідному заводі Інституту Надтвердих матеріалів ім.. В.М. Бакуля на посаді механіка т/х «Алмаз».

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до п. «д» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років має плавсклад морського, річкового і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють в акваторії порту, службово-допоміжних, роз»їзних, приміського та внутріміського сполучення), чоловіки при досягненні 55 років та при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно зі ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників,для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників..

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посаді механіка т/х «Алмаз» з 27 травня 1988 року по 29 червня 1998 року (а.с.8), звернувся за призначенням пенсії по досягненню 55 років та надав відповідну уточнюючу довідку від 27 травня 2014 року №14 (а.с.23).

Відповідно до Листа Директора Іституту академіка НАНУ М.В. Новікова, постановою Арбітражного суду міста Києва від 28 березня 2000 року визнано Дослідний завод банкрутом та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Рамазанова С.Г., який на даний час свої обов'язки не виконав, ухвалою суду від 27 травня 2002 року ліквідаційну процедуру та обчислення строків проведення було зупинено, при чому жодного документа, печатки та штампи не були передані Інституту надтвердих матеріалів. Органом управління дослідного заводу є Національна академія наук України,і ним на баланс інституту будь-яке майно дослідного заводу не передавалося.

Відповідно до Листа арбітражного керуючого Дяченка С.В. на ім'я позивача, посадові особи Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля ігнорують свій обов'язок щодо передачі ліквідатору Державного підприємства «Дослідний завод Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля» документів та печатки банкрута на виконання ухвали суду від 05.03.2014 року. ВДВС Оболонського PУЮ постановою від 26.06.2014 року відкрито виконавче провадження №4381479 про зобов'язання керівників зазначених установ передати ліквідатору документи та печатки банкрута, але наразі зазначене ліквідатору не передано.

Ліквідатор повідомив позивача про те, що в наслідок таких дій посадових осіб інституту він не має можливості надати необхідні матеріали для пред'явлення до управління Пенсійного фонду України.

Зазначений лист підтверджує, що всі архівні довідки знаходяться у керівництва інституту надтвердих матеріалів, що підтверджується і відповідною довідкою від 27 травня 2014 року №14, підписаною заступником директора інституту та завідувачем архівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для піддання сумніву належності довідки про стаж роботи позивача від 27 травня 2014 року №14.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 18 лютого 2015 року.

Відповідно до ст.. 45 Закону України «Про загальнобов'язкове пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 - підлягають задоволенню.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2015

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.