Справа № 202/1573/15-а (2-а/0202/57/2015)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокусправа № 202/1573/15-а (2-а/0202/57/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р. у справі № 202/1573/15-а (2-а/0202/57/2015)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправною бездіяльності та спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати їй пенсії за віком; зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії за віком з 09 січня 2012 року у розмірах відповідно до чинного Законодавства України.

Позовна заява мотивована тим, що до лютого 1997 року позивач проживала в Індустріальному районі міста Дніпропетровська по АДРЕСА_1, та отримувала пенсію за віком, а надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р.у задоволенні адміністративного позову відмовлено

Позивач - ОСОБА_1 (в особі свого представника), не погодившись з вищезазначеною постановою, звернулась з апеляційною скаргою.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду від 23.07.2015р. та прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 грудня 1994 року по 24 лютого 1997 року перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком на загальних умовах.

З 24.02.1997 року виплата пенсії позивачці припинена у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

09.01.2015 р. позивач через свого представника звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська з заявою про поновлення пенсії, але відповідач своїм листом вих. №773/10/40 від 28.01.2015р. повідомив, що для поновлення пенсії необхідно надати документи, підтверджуючі факт проживання (реєстрації) в Україні, і саме таке рішення відповідача у вигляді листа оскаржується позивачем відповідно до його позовної заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року за №1-32/2009 (№25-рп/2009) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п.3.3 мотивувальної частини вищезазначеного рішення, виходячи із правової, соціальної природи пенсії право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія,- в Україні чи за її межами.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, позивач проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як громадянин України проживаючий на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України, а тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції від 23.07.2015р. підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, через свого представника, звернулась до УПФУ з заявою про поновлення пенсії, однак за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідачем рішення не приймалось.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з тим, що відповідачем вмотивованого рішення щодо розгляду заяви неприймалось, колегія суддів апеляційної інстанції виходить за межі апеляційної скарги та вважає за доцільним зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2015 р. про поновлення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги, та враховуючи, обставини, які були встановлені судом під час розгляду даної справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позивачем у даній адміністративній справі позовні вимоги необхідно задовольнити частково та визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за віком та не прийняття рішення, щодо заяви від 09.01.2015 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2015р. про поновлення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, а в решті позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196,198,202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 р. у справі № 202/1573/15-а (2-а/0202/57/2015) - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за віком та не прийняття рішення, щодо заяви від 09.01.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2015 р. про поновлення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 21.10.2015р.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва