Справа № 813/3869/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Львів № 813/3869/15

12 год. 33 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (далі ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія») звернулось до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі ДПІ у Галицькому районі м. Львова), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 19.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № та № від 19.02.2015 року прийнято на підставі акта перевірки №177/89/13-04-15-01-09/01432606 від 30.01.2015 року, в якому контролюючий орган зазначив про несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість, чим порушено п. 203.2 ст. 203, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Позивач з такими висновками не погоджується, зазначає, що згідно із Рішеннями про розстрочення податкового боргу та Договорами про розстрочення податкового боргу ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» надано розстрочення сплати податкового боргу та податку на додану вартість. Проте, при проведенні перевірки та винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі не досліджувались питання чи нараховані підприємству фінансові санкції (штраф) та нарахована пеня станом на дату вирішення питання про розстрочення існуючої податкової заборгованості (підписання відповідного договору) були включені до загальної суми розстроченого податкового боргу згідно зазначених вище договорів.

Позивач вважає, що п. 203.2 ст. 203 ПК України стосується строків сплати податкових зобовязань, визначених самостійно платником податку у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобовязань, які були визначені у договорах про розстрочення податкового боргу.

Також зазначає, що контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень не враховано, що договорами розстрочення встановлені інші строки сплати розстрочених податкових зобовязань, ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобовязань згідно поданої платником податку податкової декларації.

Представник позивача в судовому засіданні наголосив, що визначення строків сплати податкового боргу має проводитись контролюючим органом з урахуванням їх перенесення, про які йдеться в умовах договорів розстрочення. ДПІ у Галицькому районі, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, порушила норми ст. 100 ПК України та умови договорів про розстрочення податкового боргу. Тому прийняті на основі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта №177/89/13-04-15-01-09/01432606 від 30.01.2015 року «Про результати перевірки дотримання вимог п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» () за період з 2013 р. по 2014 р.».

В даному акті зазначено, що ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість, чим порушено п. 203.2 ст. 203, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Також, відповідач вказав, що штрафні санкції, визначені в акті перевірки у звязку з порушенням правил сплати податку на додану вартість, нараховані в автоматизованому режимі на підставі даних АС Податковий блок.

Крім цього, відповідач зазначив, що в ході розгляду скарги ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на вказані податкові повідомлення рішення, ГУ ДФС у Львівській області скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 2579,87 грн. та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 5229,20 грн.

З урахуванням наведеного, на думку представника відповідача, підстав для скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 19.02.2015 року немає, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

30 січня 2015 року ДПІ у Галицькому районі проведена перевірка дотримання ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» вимог п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України за період з 2013 р. по 2014 р., за наслідками якої складено акт №177/89/13-04-15-01-09/01432606 від 30.01.2015 року.

Вказаною перевіркою встановлено що ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання за платежем: податок на додану вартість, чим порушено п. 203.2 ст. 203, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки ДПІ у Галицькому районі прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ від 19.02.2015 року про визначення суми штрафу в розмірі 229907,82 грн.;

№ від 19.02.2015 року про визначення суми штрафу в розмірі 87945,41 грн.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області №2357/10/13-01-10-07-05 від 30.04.2015 року «Про результати розгляду скарги»:

скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 2579,87 грн. (10%), а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № залишено без змін;

скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 5229,20 грн. (20%), а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № залишено без змін.

Не погодившись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ДПІ у Галицькому районі укладено договір про розстрочення податкового боргу №31 від 30.01.2013 року. За умовами вказаного договору, платнику податків розстрочена заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 513140,17 грн. під проценти строком з 30.01.2013 року по 14.10.2013 року.

Між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ДПІ у Галицькому районі укладено договір про розстрочення податкового боргу №63 від 29.07.2013 року. За умовами вказаного договору, платнику податків розстрочена заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 222470,28 грн. під проценти строком з 29.07.2013 року по 13.12.2013 року.

Між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ДПІ у Галицькому районі укладено договір про розстрочення податкового боргу №20 від 07.04.2014 року. За умовами вказаного договору, платнику податків розстрочена заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 103001,61 грн. під проценти строком з 07.04.2014 року по 22.09.2014 року.

Між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ДПІ у Галицькому районі укладено договір про розстрочення податкового боргу №34 від 04.09.2014 року. За умовами вказаного договору, платнику податків розстрочена заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 1082345,56 грн. під проценти строком з 04.09.2014 року по 17.12.2014 року.

Всі нараховані позивачу фінансові санкції (штраф) та нарахована пеня станом на дату вирішення питання про розстрочення існуючої податкової заборгованості (підписання відповідного договору) відповідачем були включенні до загальної суми розстроченого податкового боргу згідно зазначених вище договорів.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказане положення ПК України стосується строків сплати податкових зобов'язань, визначених самостійно платником податку у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобов'язань, які були визначені у договорах про розстрочення податкового боргу №34 від 04.09.2014 року, №31 від 30.01.2013 року, №63 від 29.07.2013 року, №20 від 07.04.2014 року.

З огляду на зазначене, суд вважає, що контролюючим органом не враховано, що вказаними договорами встановлені інші строки сплати розстрочених податкових зобов'язань, ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобов'язань згідно поданої платником податку податкової декларації.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, зазначене положення ПК України встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

У даному ж випадку сплата податкових зобов'язань була розстрочена позивачу та строки сплати податкового зобов'язання були визначені договорами про розстрочення податкового боргу.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що відповідач неправомірно ототожнив порядок застосування погашення податкового боргу платників податків, передбаченого ПК України, із порядком виконання вищезазначених договорів про розстрочення податкового боргу.

Згідно п. 100.1 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Отже, визначення строків сплати податкового боргу має проводитись контролюючим органом з урахуванням їх перенесення, про яке йдеться в умовах розстрочення.

Позивачем не було допущено порушення строків сплати розстроченого податкового боргу згідно зазначених вище договорів.

За таких обставин, ДПІ у Галицькому районі приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та включаючи суму нарахованих згідно даних рішень фінансових санкцій до облікової картки платника податків порушила норми статті 100 ПК України та умови договорів про розстрочення податкового боргу №34 від 04.09.2014 року, №31 від 30.01.2013 року, №63 від 29.07.2013 року, №20 від 07.04.2014 року.

Крім того, відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, такі дії відповідача порушують норми Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3.1. Порядку для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

Згідно пункту 3.3. Порядку розстрочення (відстрочення) надається окремо за кожним податком, збором, штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом), пенею. У разі якщо строк сплати грошових зобов'язань (податкового боргу) за окремими податками, зборами, штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), пенею та строк їх розстрочення (відстрочення) збігаються, може прийматися одне рішення про розстрочення (відстрочення) із зазначенням таких податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені окремими рядками.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття або отримання рішення орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків (або за місцем обліку його грошового зобов'язання (податкового боргу)) укладає з цим платником договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) (додаток 4). Строк дії договору починається з дати його підписання.

Згідно із пунктом 3.6. Порядку, у день укладання договору про розстрочення (відстрочення) підрозділ, до функцій якого належать питання розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), вносить до журналу відомості про укладений договір, які переносяться до ІС органів доходів і зборів. Не пізніше дня, наступного за днем внесення до журналу відомостей про укладений договір, копія такого договору передається підрозділу, до функцій якого належить ведення обліку надходжень з податків, зборів, платежів, для проведення звірки повноти та правильності відображення розстрочених (відстрочених) сум в ІС органів доходів і зборів.

Пунктом 3.7. Порядку визначено, якщо на дату підписання договору суми грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків були вже частково погашені, то в договорі зазначається сума грошового зобов'язання (податкового боргу), визначеного в ІС на дату підписання договору.

Враховуючи викладене, сума податкового боргу, розмір якої визначений за даними ІС на момент підписання договорів про розстрочення є остаточним та фактичним податковим боргом платника податків.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та акта перевірки не можливо визначити, чи враховано сплату позивачем суми податкового боргу згідно із Рішеннями про розстрочення податкового боргу та Договорами про розстрочення податкового боргу, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи (а.с. 32-46, 84-148).

Крім цього, як вбачається зі змісту акта від 30.01.2015 року та наданих розрахунків, контролюючим органом також встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкових зобовязань, визначених самостійно платником податку у податкових деклараціях та включено до загальної суми штрафу, яка визначена у спірних податкових повідомленнях-рішеннях.

При цьому, суд враховує, що якщо встановлено невідповідність частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано та що без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність, значення, що узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 17 лютого 2011 року у справі К-17781/07.

Разом з цим, суд, надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру штрафної (фінансової) санкції, застосованої контролюючим органом, не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни підстав застосування штрафної (фінансової) санкції та визначення її розміру.

Отже, до складу повноважень суду не входять питання проведення документальної перевірки платника податків на предмет встановлення наявності або відсутності порушень податкового законодавства та визначення суми податкового зобов'язання. Суд виключно досліджує прийняті рішення суб'єкта владних повноважень на предмет їх правомірності.

Суд прийшов до висновку, що якщо частину оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яку суд вважає неправомірним, виокремити неможливо, то таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню повністю.

Скасування рішення контролюючого органу повністю у такій ситуації дає йому можливість визначити в установленому законодавством порядку правильне рішення, зокрема, через прийняття нового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд вважає, що нарахування штрафних санкцій та їх включення (донарахування) в облікову картку платника податків є протиправними діями відповідача, що свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 224678,62 грн. та № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 85365,54 грн.

Стосовно позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 5229,20 грн. та № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 2579,87 грн., суд зазначає наступне.

На підставі акта перевірки №177/89/13-04-15-01-09/01432606 від 30.01.2015 року, ДПІ у Галицькому районі було винесено податкові повідомлення-рішення № від 19.02.2015 року про визначення суми штрафу в розмірі 229907,82 грн. та № від 19.02.2015 року про визначення суми штрафу в розмірі 87945,41 грн.

За результатами оскарження в адміністративному порядку скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 2579,87 грн. (10%), а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № залишено без змін та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 5229,20 грн. (20%), а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № залишено без змін.

В той же час, представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення, що при неодноразовій спробі проведення опрацювання в АС Податковий блок рішення апеляційного оскарження, на підставі якого мали б формуватись податкові повідомлення-рішення форми «Ш» виникають проблеми, які не дають можливості сформувати такі рішення у відповідності до вимог ст. 60 ПК України (а.с. 165-175).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 2579,87 грн. та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2015 року № в частині штрафної (фінансової) санкції в сумі 5229,20 грн. у суду відсутні. Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 224678,62 грн. та № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 85365,54 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 224678,62 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 19.02.2015 року в частині визначення суми штрафу в розмірі 85365,54 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79000, ) судовий збір у розмірі 337 (триста тридцять сім) грн. 53 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 21.10.2015 року.

Суддя Клименко О.М.