Справа № 813/9191/13-а
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Гриціва М.І., Панталієнка П.В., -

розглянувши заяви Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІУ) та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и л а:

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 11 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України постановою від 23 липня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та ухвалив нову постанову - про задоволення позову.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, заявники звернулися до Верховного Суду України із заявами про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заявах посилаються на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статей 38, 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності».

На обґрунтування заяв додано копії постанов Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, 17 червня та 23 липня 2015 року (справи №№ К/800/57572/13, К/800/46408/14, К/800/24276/14 відповідно), які, на думку заявників, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Як убачається із самих заяв, наведені в них доводи щодо помилковості висновків касаційного суду у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заявах.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданих ДАБІУ, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заяв.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_7 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання протиправним та скасування припису за заявами Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: М.І. Гриців П.В. Панталієнко