Справа № 804/2796/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2015 рокусправа № 804/2796/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року

у справі №804/2796/15

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося у суд з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій незаконними; визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №43645727 від 04 вересня 2014 року, зобов'язання примусово стягнути нестягнуту суму адміністративного штрафу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Визнані протиправними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2014 року ВП №43645727 з порушенням вимог статті 31 Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з'ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

За доводами апеляційної скарги, позивач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідачем протиправно, оскільки виконавчий документ виконаний частково, замість подвійної суми штрафу стягнуто одинарну суму, що не враховано судом першої інстанції, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції є належним відповідачем у справі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11 березня 2014 року виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності винесено постанову №77 про накладення адміністративного стягнення на виконавчого директора товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Павлоградський завод мостових металоконструкцій» ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 136 гривень (а.с. 6).

У разі несплати штрафу в добровільному порядку у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання, відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в порядку примусового стягнення через органи Державної виконавчої служби постановлено стягнути штраф у подвійному розмірі - у сумі 272 гривень.

Листом від 04 червня 2014 року, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про примусове стягнення адміністративного штрафу у подвійному розмірі.

Постановою від 13 червня 2014 року ВП №43645727 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання постанови Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 77 від 11 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 136 гривень.

Відповідно до пункту 2 постанови від 13 червня 2014 року ВП №43645727 боржнику встановлений строк добровільного виконання виконавчого документу до 20 червня 2014 року.

Згідно з копією квитанції від 02 вересня 2014 року № 1471 ОСОБА_1 сплачено суму штрафу в розмірі 136 гривень.

04 вересня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову ВП №43645727 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактичним та повним виконанням вимог виконавчого документа (а.с. 88).

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2014 року ВП №43645727 простою кореспонденції, та відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій в частині направлення постанови про закінчення виконавчого провадження простою кореспонденції, суд першої інстанції виходив з того, що на відповідача покладений обов'язок направлення постанов про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та можливості надсилати постанови про закінчення виконавчого провадження простою кореспонденцією.

В цій частині суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою та законною позицію суду першої інстанції, оскільки статтею 31 закону України «Про виконавче провадження» передбачено надсилання копій постанов про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а постанов про закінчення виконавчого провадження простою кореспонденцією.

Відмову у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтував законністю закінчення виконавчого провадження, а також тим, що саме до повноважень державного виконавця належить питання примусового виконання виконавчого документа, а позовні вимоги спрямовані до відділу державної виконавчої служби.

З цією правовою позицією, суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За змістом статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, в тому числі, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов'язок державного виконавця відкрити виконавче провадження тільки на підставі виконавчого документу та надати строк для добровільного виконання рішення, і лише після закінчення встановленого строку, у разі невиконання його у добровільному порядку, розпочати дії щодо примусового виконання рішення.

Відповідно до вимог статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення України - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

За фактичними обставинами справи, виконавче провадження відкрито 13 червня 2014 року, боржнику - третій особі, встановлений строк для добровільного виконання вимог виконавчого документа до 20 червня 2014 року.

Сума штрафу у розмірі 136 гривень, сплачена боржником - третьою особою 02 вересня 2014 року, тобто поза межами встановленого державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що боржник - третя особа у встановлений строк добровільно не виконала рішення, та відсутність документального підтвердження виконання рішення, з 21 червня 2014 року розпочалася процедура примусового виконання рішення, і державний виконавець мав застосовувати положення статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, зокрема щодо стягнення з боржника подвійного розміру штрафу.

Проте, державним виконавцем не вжиті заходи щодо стягнення з боржника подвійного розміру штрафу, та передчасно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на фактичне та повне виконання вимог виконавчого документу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про незаконність постанови ВП №43645727 про закінчення виконавчого провадження від 04 вересня 2014 року та її скасування, як наслідок задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з цим, позовні вимоги щодо зобов'язання примусово стягнути, згідно постанови виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №77 від 11 березня 2014 року, нестягнуту суму адміністративного штрафу у розмірі 136 гривень, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зокрема, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

Отже, визнанням незаконною та скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження охоплюється захист обсягу прав та інтересів позивача щодо виконання відповідачем виконавчого документа в частині стягнення штрафу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 вересня 2014 року ВП №43645727, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову в цій частині, в іншій частині постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №43645727 від 04 вересня 2014 року, задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Визнати незаконною та скасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №43645727 від 04 вересня 2014 року.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим