Справа № 810/5854/14
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/12424/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки М.О.,
при секретарі:Слободян О.М.,
за участю представників: позивача - третьої особи ОСОБА_5 - Генеральної прокуратури України - Чекунова К.В., Міщенка А.М., Кузнєцова Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як представника ОСОБА_9, на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, прокуратура Київської області, про визнання протиправними дій та скасування акту, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, прокуратура Київської області, про визнання протиправними дій відповідача щодо складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства

від 19 березня 2014 року № А 43/141 та його скасування.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо складання акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19 березня 2014 року № А 43/141- відмовлено.

В частині позовних вимог про скасування акту перевірки від 19 березня 2014 року

№ А 43/141 провадження закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як представник ОСОБА_9 звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просять: ОСОБА_5 - рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та постановити рішення про задоволення позову; ОСОБА_6 як представник ОСОБА_9 - рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_6 як представника ОСОБА_9 - задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що прокуратурою Київської області на виконання завдання Генеральної прокуратури України направлено Державній інспекції сільського господарства в Київській області вимогу щодо необхідності проведення перевірки додержання вимог закону при відведенні земельних ділянок та території Обухівського району Київської області.

Виконуючи вищенаведені вимоги прокуратури Київської області, старшим державним Інспектором сільського господарства в Київській області 19 березня 2014 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства при відведенні земельних ділянок в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № А 43/141.

Вважаючи, що дії відповідача та зазначений акт є протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про прокуратуру» законні вимоги прокурора є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про прокуратуру» при здійсненні наданих повноважень прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій та інших структур незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Відповідно до пункту 4 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 року № 770, Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль), зокрема в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Згідно з пунктом 6 зазначеного Положення Держсільгоспінспекція та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Суди, постановляючи рішення у справі, виходили з того, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

При цьому суди закрили провадження в частині позовних вимог про скасування акту перевірки виходячи з того, що у справі виник спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком судів колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень», відповідно

до пункту 7 частини 1 статті 3 цього Кодексу, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Отже, зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому оцінка акта перевірки може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, то вимоги про скасування останнього є підставою для відмови у задоволенні позову, а не для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанції позовні вимоги в цій частині не розглянули.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного з'ясування обставин у справі постановлене судом рішення не є обґрунтованим.

Згідно зі статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - поверненню на новий розгляд суду першої інстанції для виконання вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, перевірки всіх доводів сторін і постановлення законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, касаційну скаргу ОСОБА_6 як представника ОСОБА_9 - задовольнити повністю.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_9 до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, прокуратура Київської області, про визнання протиправними дій та скасування акту - повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: