Справа № 2-а-487/10
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2010-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-а-487/10
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій протиправними, перерахунок та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -
ОСОБА_4 ( надалі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_3 ради ( надалі відповідач), в якому просила поновити строк звернення до суду ,визнати дії відповідача щодо нарахування, призначення та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з червня 2007 року по грудень 2009 року протиправними, стягнути з відповідача за вказаний період недоотриману допомогу у розмірі 7854 грн 17 коп, зобов`язати відповідача виплачувати державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму, починаючи з січня 2009 року до зміни умов, що тягнуть перерахунок допомоги.
В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначила, що має неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З липня 2007 року перебуває на обліку у відповідача і отримує державну допомогу по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач, як орган , що призначає і здійснює виплати державної допомоги сім`ям з дітьми нараховував їй суму допомоги на дитину невірно, оскільки згідно з законом « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму і виплачується на кожну дитину окремо. Відповідач за спірний період проводив зазначені виплати відповідно до Законів України « Про державний бюджет» на поточні роки, керуючись нормами законів , які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі №1-29/2007 та Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. За період з липня 2007 року по грудень 2009 року відповідач невірно нарахував та встановив розмір сум, гарантованих державою допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та одноразової допомоги при народженні, тому вважає що його дії є протиправними.
При зверненні до відповідача з проханням про проведення перерахунку сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Рішення КСУ від 9.07.2007 року отримала відмову.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними по виплаті одноразової допомоги при народженні дитини просить залишити без розгляду.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі , просив в позові відмовити, про що надав суду письмові заперечення проти позовних вимог.
Свої заперечення відповідач обґрунтовувала наступними підставами. Позивачем порушено строк звернення до суду, так як відповідно до п.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 , на яке посилається позивач , було оприлюднене і набрало сили 09 липня 2007 року, тобто на момент звернення позивача до суду пройшло більше року. Крім того, рішення КСУ набрало законної сили 09.07.2007 року, не має зворотної сили, та його дія втратила силу 31.12.2007 року.
У 2008 році відповідач надавав допомогу відповідно до змін до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 28.12.2007 року , які були внесені відповідно до п.23 розділу 2 Закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», дію яких не було призупинено рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп-2008.
У 2009 році допомога виплачувалась відповідно до п.3 розділу 8 ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» , дію якого не було призупинено.
Згідно з ч.2 ст. 95 Конституції України визначено, що виключно ЗУ « Про державний бюджет України» на відповідний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків. Тобто, норми , введені ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» є пріоритетними відносно інших законодавчих актів та діють протягом бюджетного року. Виходячи з положень Конституції України ,з урахуванням фінансових можливостей держави, закони України « Про державний бюджет України» кожного року визначають розмір соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Статтею 56 ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірах, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 90 грн для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 7 п.23 розділу 2 ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів « встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі , що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом , встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців , але не менше 130 грн.
Призначення допомоги ( розмір та строки надання) проводиться через програмне забезпечення , яке розробляє державне підприємство « Інформаційно- обчислювальний центр» м. Київ на підставі доручення Міністерства праці та соціальної політики України та не може бути змінено управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради.
Відповідно до п.1 ст. 21 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів , які проводяться за рахунок коштів бюджету , бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників та розпорядників нижчого рівня.
Статтею 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів за бюджетними призначеннями , передбаченими ЗУ « Про Державний бюджет України» є органи , уповноважені відповідно Верховною Радою України , Президентом України, Кабінетом Міністрів України забезпечувати їх діяльність в особі їх керівників , а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади , Конституційний Суд України, Верховний Суд України та інші спеціалізовані суди , установи та організації, які визначені Конституцією України або входять до складу Кабінету Міністрів України , в особі їх керівників .
Визнання рішення КСУ від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 норм ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік» , яким призупинялась норма ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років неконституційним не надає законодавчого права для застосування показника прожиткового мінімуму у 2008 році.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. До даного висновку суд прийшов з наступного.
Предметом судового розгляду є правовідносини, що пов`язані з забезпеченням соціального захисту громадян, які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .
Позивач має малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження , виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 15 травня 2007 року.
Як вбачається з матеріалів справи , з 30 липня 2007 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( наказ № 482 від 26.07. 2007 року ).
Встановлюючи правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем , суд зазначає, що право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» має не застрахована в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування особа ( один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід чи інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. На момент призначення цієї допомоги , позивач була застрахованою особою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування , тому за положенням цього закону право на отримання такої допомоги не має, таким чином її право на отримання допомоги у 2007 році закріплено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а у 2008,2009 роках Законом України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» .
Згідно приписів ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, позивач по справі ОСОБА_4 звернулась до суду за захистом порушених прав 04 грудня 2009 року. У судовому засіданні представник позивача просила причину пропущення строку звернення до суду визнати поважною, оскільки ОСОБА_4 дізналась про порушене право у лютому 2009 року з засобів масової інформації. При цьому , наполягаючи на поновленні строку звернення до адміністративного суду , не надала документальних підтверджень та доказів , які могли б слугувати підставою для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною. З огляду на зазначене, про прийняття рішення Конституційним Судом України від 09.07.2007 року та порушення її прав позивач повинна була дізнатись із опублікуванням даного рішення у Офіційному Віснику України за 2007 рік №52 від 27.07.2007 року.
Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна сторін.
Відповідач по справі у письмових запереченнях наданих суду та поясненнях у судовому засіданні наполягав на відмові у задоволенні адміністративного позову у зв`язку з пропуском річного строку звернення до суду.
З цих підстав позовні вимоги за період з липня 2007 року по 04 грудня 2008 року задоволенню не підлягають.
Розглядаючи позовні вимоги з 4 грудня по 31 грудня 2008 року , суд зазначає наступне.
Підпунктом 5 п.23 розділу 2 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у ст. 13 ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» внесено зміни, відповідно до яких до переліку осіб , які мають право отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку , відповідно до ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», включено осіб, застрахованих в системі загальнообов`язкового страхування.
Відповідно до положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік» та розділу 2 і розділу 3 ЗУ « Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» була викладена у наступній редакції: « допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі , що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом , встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн».
Відповідач здійснював виплати державної допомоги за вказаний період згідно до вищезазначеного порядку та розмірів , що підтверджуються довідкою про прибутки від 18.03.2009 року № 109 ( а.с.9).
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 28/2008 ( № 10-рп/2008) положення наведених законів , якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційним , що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб , та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином , аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, суд приходить до висновку , що у період з 04 грудня по 31 грудня 2008 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради діяло на підставі , у межах повноважень та у спосіб , що передбачені законами України , що свідчить про відсутність підстав у суду для задоволення адміністративного позову щодо зобов`язання донарахувати позивачці суму допомоги за період з 04 грудня 2008 року 31 грудня 2008 року , включно, у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років , що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Розглядаючи позовні вимоги за 2009 рік суд зазначає, що правові підстави для вирішення таких вимог є аналогічними 2008 року, оскільки у 2009 році відповідач виплачував позивачці допомогу відповідно до п.3 розділу 8 ЗУ « Про державну допомогу сім`ям з дітьми» , дію якого не було призупинено , тому позовні вимоги за вказаний період задоволенню не підлягають.

Розкладаючі позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з січня 2009 року у розмірі , що дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років , до зміни умов, що тягнуть перерахунок допомоги , суд зазначає наступне.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися особа з адміністративним позовом, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно- правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов`язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно- правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав , свобод чи інтересів , то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права , тобто захисту підлягає вже порушене право , а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Згідно до статті 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно, відповідач по справі довів у судовому засіданні правомірність своїх дій щодо призначення та виплати допомоги позивачці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку за період з 4 грудня 2008 по 4 грудня 2009 року, включно. Його доводи у судовому засіданні знайшли своє підтвердження та не спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, ч.2 ст.19, ч.3 ст.51 Конституції України, ст. 43 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», ст.15 Закону України « Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року , ст.ст.8-12, 69, 71, 87, 94, 99,100, 104,105, 158, 159, 160,162 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради про визнання дій протиправними , перерахунок та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відмовити.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Борис О.Н.

У зв`язку з вихідними днями повний текст рішення виготовлено 09 березня 2010 року