Справа № 2а-8291/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-8291/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Межевича М.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою позивача суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2015 року у справі за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Державної податкової служби про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Державної податкової служби про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 18.05.2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2012 року у справі № 2а-8291/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 року, позов задоволено частково. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення № від 18.05.2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2014 року у справі № 2а-8291/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року, позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.12.2013 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.08.2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Державної податкової служби від 18.05.2012 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на землю з фізичних осіб на суму 17 933,91 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником нежилого приміщення АДРЕСА_1 (літера А), площею 159 м2, на підставі свідоцтва про право власності від 01 лютого 2005 року № 099760, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради.

Між позивачем (орендодавець) та ТОВ «ТНК-ВР Коммерс» (орендар) 05.06.2009 року було укладено договір оренди № 0880-09/У, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар отримує в строкове платне користування нежиле приміщення № 32, загальною площею 159 м2, яке розташоване на 1-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літера А). Згідно із пунктом 10.1 такого договору, останній вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 30 червня 2010 року. При цьому, 30 травня 2011 року сторони уклали додаткову угоду № 2, якою продовжили строк дії зазначеного договору до 31 серпня 2011 року.

В період з 17.04.2012 року по 27.04.2012 року відповідачем проведена документальна планова виїзна дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року. За результатами перевірки складено акт від 04.05.2012 року № 9/1702-.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 2 Закону України від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ «Про плату за землю», статті 206 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, статті 287 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачу було збільшено податкові зобов'язання по податку на землю за 2009-2011 роки в розмірі 28 939,52 грн..

На підставі акта перевірки та виявлених порушень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2012 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на землю у розмірі 23 939,52 грн..

Відповідно до частини другої статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності» від 03.07.1998 № 727/98, суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Частиною першою статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності» встановлено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником плати (податку) за землю.

Згідно із пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98» від 16.03.2000 року № 507 (редакція від 20.12.1998) суб'єкт малого підприємництва, який згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 6 не є платником плати (податку) за землю, звільняється від плати (податку) за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Аналогічні положення викладені в пункті 1 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким встановлено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі свідоцтва про сплату єдиного податку № 317 від 27.11.2009 року, позивач протягом січня - грудня 2010 року була платником єдиного податку за видом діяльності 70.20.0 - здавання в оренду власної та державної нерухомості невиробничого призначення.

Позивачем 06.12.2010 року продовжено дію свідоцтва про сплату єдиного податку на 2011 рік, що підтверджено свідоцтвом № 990, а 17.01.2012 року продовжено дію свідоцтва про сплату єдиного податку з 01 січня 2012 року по 31 травня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом.

Водночас, 11.01.2011 року позивачем подано до податкового органу звіт суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи платника єдиного податку за 4-й квартал 2010 року, відповідно до якого сума виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал становить 491 414,14 грн. Проте, відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку за 2010 рік, сума виручки доходу становила 523 629,90 грн..

Згідно з ч. 1 п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності» встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до пункту 5 вказаного Указу, у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Враховуючи те, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2010 рік у позивача перевищував 500 тис. гривень, то позивач зобов'язана була наступного звітного періоду (01.01.2011 року) перейти на загальну систему оподаткування, у зв'язку з чим відповідачем з 01.01.2011 року було анульовано Свідоцтво про сплату єдиного податку на 2011 рік, що підтверджується листом податкового органу від 13.09.2011 року № 5217/111/17212.

При цьому, докази оскарження дій відповідача щодо анулювання вказаного свідоцтва позивача в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в період з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року позивач перебувала на загальній системі оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про плату за землю», використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно із підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу).

Пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (пункт 270.1 статті 270 Податкового кодексу України). Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пункт 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).

Пунктом 287.8 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що позивач з 01.11.2011 року по 31.12.2011 року перебувала на загальній системі оподаткування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що позивач протягом 2011 року була зобов'язана сплачувати плату за землю, відповідно до пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції законно та обґрунтовано скасоване податкове повідомлення - рішення № від 18.05.2012 року в частині донарахування податкового зобов'язання з податку на землю за 2009 рік на суму 6 928,30 грн. та за 2010 рік - 11 005,61 грн..

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про недоведеність факту порушення позивачем податкового законодавства та про неправомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення у відповідній частині.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 22.10.2015 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.