Справа № 808/5339/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 808/5339/15
(17 год.31хв.) м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,суддів Каракуші С.М., Кисіля Р.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (позивач) із позовною заявою до Генеральної прокуратури України (відповідач), у якій просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо порушення порядку розгляду скарги позивача від 13 липня 2015 року за №13-07/15-05заяв;

зобовязати відповідача вчинити відповідні дії щодо розгляду скарги №13-07/15-05 від 13 липня 2015 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зокрема зазначив, що позивач неодноразово звертався до прокуратури Запорізького району Запорізької області за захистом своїх прав та інтересів, проте скарги позивача належним чином не розглянуті, що стало підставою для звернення зі скаргою до Генеральної прокуратури України. Однак, скарга позивача на неправомірні дії співробітників прокуратури Запорізького району Запорізької області, у порушення приписів абзацу 4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», направлена для розгляду прокуратурі Запорізького району Запорізької області. Такі дії відповідача вважає неправомірними, оскільки скарга на співробітників прокуратури Запорізького району Запорізької області фактично направлена для розгляду прокуратурі Запорізького району Запорізької області, що є неприпустимим. З урахуванням викладених обставин просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що у відповідності до Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, звернення, які надійшли до Генеральної прокуратури України вперше і за якими не приймались рішення прокурорами обласного рівня, надсилаються до підпорядкованих прокуратур для вирішення. До скарги позивача не надано жодних доказів про прийняття прокурором Запорізької області рішення по суті оскаржуваних питань, а тому така скарга позивача скерована відповідачем до прокуратури Запорізької області для прийняття по ній рішення. Вважає, що Генеральна прокуратура України діяла правомірно та просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 21.10.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази, судом установлені наступні обставини.

12 липня 2015 року позивачем оформлено скаргу на імя заступника Генерального прокурора України ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Запорізького району Запорізької області щодо розгляду звернень громадян. Зазначена скарга отримана відповідачем 16.07.2015, що підтверджене рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Листом від 17.07.2015 №19-р Генеральна прокуратура України надіслала скаргу позивача до прокуратури Запорізької області для організації розгляду та прийняття рішення. Копія указаного листа також надіслана на адресу позивача.

Листом від 27.07.2015 №04/2/2-5731-14 прокуратура Запорізької області направила скаргу позивача прокурору Запорізького району Запорізької області для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства України за фактами, викладеними у зверненні.

Вважаючи, що відповідачем порушений порядок розгляду скарги, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, зокрема, територіальності та незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов'язків;

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про прокуратуру», під час здійснення повноважень, пов'язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов'язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор України має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Наказом Генеральної прокуратури України від 27.12.2014 №9гн затверджена Інструкція про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Відповідно до п.1.1 Інструкції, розгляд звернень та особистий прийом в органах прокуратури здійснюється відповідно до Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про прокуратуру", "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", "Про статус народного депутата України", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про Регламент Верховної Ради України", "Про комітети Верховної Ради України", інших законодавчих актів України.

Пунктом 1.6 розділу І Інструкції визначено, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, інших осіб, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до п. 4.3 Розліду 4 Інструкції, звернення, які надійшли до Генеральної прокуратури України вперше і за ними не приймалися рішення прокурорами обласного рівня (первинні звернення), управлінням організації прийому громадян та розгляду звернень надсилаються до підпорядкованих прокуратур для вирішення.

Також, відповідно до п.7.3. Регламенту Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 12.04.2012 №35, звернення громадян та юридичних осіб, які надійшли до Генеральної прокуратури України вперше і за ними не приймалися рішення прокурорами обласного рівня (первинні звернення), працівниками зазначеного управління надсилаються до підпорядкованих прокуратур (відповідних відомств) для вирішення. Письмові звернення, оформлені без додержання вимог статті 5 Закону України «Про звернення громадян», повертаються заявникам з відповідними розясненнями.

Згідно із ч. 6 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», до скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Отже, з огляду на вказані вище приписи, суд вважає, що звертаючись до Генеральної прокуратури України зі скаргою, особа повинна додати до неї рішення або копії рішень, які приймались за його зверненнями обласною прокуратурою раніше, в іншому разі таке звернення є передчасним для подання до Генеральної прокуратури України.

Судом встановлено та матеріалами справі підтверджено, що позивач під час звернення до Генеральної прокуратури України зі скаргою на бездіяльність прокуратури Запорізького району Запорізької області жодних копій рішень, які приймалися за його зверненням раніше прокуратурою Запорізької області не надав. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що раніше зі скаргою звертався до прокуратури Запорізького району Запорізької області, проте його звернення не були розглянуті належним чином. В той же час, доказів прийняття прокуратурою Запорізької області рішення за скаргою позивача суду не надано. Скарга позивача прокуратурою Запорізької області не розглядалась, відповідного рішення не приймалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

З урахуванням викладених норм, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач під час звернення до Генеральної прокуратури України не надав до скарги документів, які підтверджують прийняття за такою скаргою рішення прокурором обласного рівня. А тому, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», 4.3 Розліду 4 Інструкції та п.7.3. Регламенту Генеральної прокуратури України, відповідач правомірно та у відповідності до приписів законодавства надіслав скаргу позивача у встановлений термін до прокуратури Запорізької області, про що повідомив позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається передусім на приписи ч.4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якими встановлено, що забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Проте, у цьому випадку відповідачем указані приписи не порушені, оскільки скарга позивача на бездіяльність прокуратури Запорізького району Запорізької області надіслана для розгляду до прокуратури Запорізької області, а не до прокуратури Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час вирішення питання щодо розгляду скарги позивача не порушені приписи чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про звернення громадян», у звязку із чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Ю.В.Калашник

Суддя С.М.Каракуша

Суддя Р.В.Кисіль