Справа № 173/1697/15-а(2-а/173/56/2015)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 рокусправа № 173/1697/15-а(2-а/173/56/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року у справі № 173/1697/15-а(2-а/173/56/2015) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення за 2015 рік громадянину, як особі постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії,3-ої групи інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

25.08.2015 року Позивач звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення за 2015 рік як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, тому просив суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної адміністрації провести нарахування та виплату недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії 3-ї групи інвалідності за 2015 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з її розміру на момент виплати.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення за 2015 рік як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії 3-ї групи інвалідності - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною постановою позивач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою до акту огляду МСЕК від 22 жовтня 2012 року.

08 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплатити відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну допомогу на оздоровлення.

За звернення позивача Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації надало відповідь, в якій зазначено, що щорічна разова грошова допомога на оздоровлення за 2015 рік була призначена позивачу в червні 2015 року на підставі постанови кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлює розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності - 90грн.00 коп.

Непогодившись з вказаним листом, позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавство не передбачено, що розмір виплат щорічної разової допомоги на оздоровлення особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен встановлюватись чи змінюватись Кабінетом Міністрів України щорічно. Частиною 1 ст. 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 4 розділу І Закону України № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року (набрав чинності з 1 січня 2015 року) ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, згідно з якою одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Також судова колегія апеляційної інстанції погоджується з посиланнями суду першої інстанції на п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІІ групи визначена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 90 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації, визначаючи ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІІ групи інвалідності у розмірі 90 грн., діяло у межах та у відповідності чинного законодавства.

Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 10.09.2015 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський