Справа № 804/6232/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/6232/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 року

справа № 804/6232/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року

у справі № 804/6232/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш»

до Новомосковської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування наказу,–

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Новомосковської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 31 січня 2015 року № 30 про організацію та проведення планової виїзної перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Новомосковська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 січня 2015 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77 Податкового кодексу України Новомосковською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено наказ № 30 про проведення планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року. Термін проведення перевірки визначено з 10 лютого 2015 року тривалістю 10 робочих днів.

У зв’язку з надходженням листа від товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» (вх.№1875/10 від 30 січня 2015 року), яким повідомлено податковий орган про пошкодження оригіналів первинних бухгалтерських, податкових та фінансових документів за період з 2012 року по 1 квартал 2014 року, податковим органом складено акт від 10 лютого 2015 року № 31/222/33704675 «Про неможливість проведення планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року» та, як наслідок, винесено наказ від 10 лютого 2015 року № 49 про перенесення термінів проведення документальної планової виїзної перевірки на 90 календарних днів з 31 січня 2015 року.

Новомосковською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено наказ від 08 травня 2015 року № 195 «Про поновлення проведення документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року», яким поновлено проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства на 10 робочих днів з 12 травня 2015 року.

Працівниками Новомосковської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, на підставі направлень від 12 травня 2015 року №№ 206, 207, 208 та наказу від 08 травня 2015 року № 195, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77 Податкового кодексу України, здійснено виїзд за податковою адресою товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» в результаті чого, ознайомлено позивача з наказом на проведення перевірки, направленнями, а також позивач отримав копію наказу та розписався у направленнях на перевірку.

У подальшому, товариство з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» відмовилося допускати до перевірки працівників податкового органу, про що складено акт від 15 лютого 2015 року № 107/222/33704675.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об’єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред’явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на перевірку; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред’явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред’явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п’ятому цього пункту, не дозволяється. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Разом з тим, слід зазначити, що 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, у відповідності до пункту 3 розділу II Перехідних положень якого установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб’єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У листі Державної фіскальної служби України від 28 січня 2015 року № 2463/7/99-99-22-04-17 «Про окремі питання проведення перевірок у 2015-2016 роках» визначено, що для визначення обсягу доходу за попередній календарний рік для суб’єктів господарювання – юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та представництв нерезидентів доцільно використовувати дані декларації з податку на прибуток за 2014 рік. До настання граничного терміну подання декларації з податку на прибуток за 2014 рік можливим є використання даних декларації з податку на прибуток за відповідні звітні періоди 2014 року (у разі їх подання платником податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 Кодексу) або за попередній календарний рік, за який подано податкову декларацію, в якій платником податку визначено обсяг доходу (за 2013 рік).

З наявної в матеріалах справи податкової звітності з податку на прибуток товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш» убачається, що обсяг доходу підприємства за попередній календарний рік становить 15590606,00 грн., тобто не перевищує 20 мільйонів грн.

Відповідачем не надано доказів наявності дозволу Кабінету Міністрів України, заявки суб’єкта господарювання щодо його перевірки, рішення суду, тощо, які б могли слугувати підставами для призначення планової виїзної перевірки позивача.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Общепроммаш».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим