Справа № 813/1287/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. Справа № 876/6619/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Прогрес» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Дрогобицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Прогрес» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач - Дрогобицька об»єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ ) звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Прогрес» (далі - ТзОВ «Бізнес-Прогрес»), в якому просила винести рішення про стягнення податкового боргу в сумі 13 581, 84 грн. з рахунків ТзОВ «Бізнес-Прогрес» (), 82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 54 А).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що відповідно до ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об»єкти оподаткування або проводять діяльність (операції), що є об»єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов»язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відповідно до п.п. 16.1.3, п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платники податків зобов»язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов»язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, сплачувати податки і збори в строки та розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. В порушення зазначених норм закону з лютого 2014 року відповідач не сплачує податкові зобов»язання. Станом на 03.03.2015 року у відповідача є податковий борг по сплаті земельного податку з юридичних осіб, що сплачується юридичними особами за результатами річного декларування в сумі 13 581, 84 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з банківських рахунків з ТзОВ «Бізнес-Прогрес» (82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Суховоля, 54 А, ) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 13581 ( тринадцять тисяч п»ятсот вісімдесят одна ) гривня 84 копійки.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ТзОВ «Бізнес-Прогрес» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що позивачем не надано доказів звернення до суду з поданням про стягнення коштів за податковим боргом. Таким чином, обраний позивачем спосіб реалізації права на стягнення податкового боргу не відповідає повноваженням та способу дій податкового органу, що визначені ПК України та КАС України, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також має місце істотне порушення прав та охоронюваних законом інтересів ТзОВ «Бізнес-Прогрес», оскільки внаслідок недотримання встановленого законом алгоритму дій - а саме процедури стягнення податкового боргу органами ДПІ і обрання ними іншого, аніж визначено законодавством, шляху вирішення даного питання, може мати наслідком повторне звернення до суду з поданням з тими самими вимогами, проте в порядку визначеному ст. 183-3 КАС України і, як наслідок повторного стягнення грошових коштів з рахунків підприємства, оскільки така процедура є законною і повинна бути здійснена податковим органом на виконання покладених на нього обов»язків згідно з ПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «Бізнес-Прогрес» зареєстроване як юридична особа у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.02.2015 року

З довідки про суми новоствореного податкового боргу платника податків по ТзОВ «Бізнес-Прогрес» Дрогобицької об»єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 03.03.2015 року № 779/10/2300 видно, що станом на 20.02.2014 року податковий борг відповідача по сплаті земельного податку з юридичних осіб становить - 13 581, 84 грн.

Зазначений податковий борг виник в результаті несплати самостійно задекларованої суми податкових зобов»язань по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20.02.2014 року.

Позивачем надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» № 152 від 17.05.2012, в якій зазначено суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов»язаннями станом 17.05.2012 року становить 1547, 68 грн.

Станом на дату розгляду справи доказів погашення відповідачем податкового боргу на суму 13 581, 84 грн. суду не надано.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доказів погашення відповідачем податкового боргу суду не надано, то позовні вимоги про стягнення податкового боргу в сумі 13 581, 84 грн. підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є правильними, виходячи з наступних підстав.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов»язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК України регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 16 ПК України платники податків зобов»язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об»єкти оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов»язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов»язання.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п. 287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов»язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У п. 57.3 ст. 57 ПК України зазначено, що у разі визначення грошового зобов»язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов»язаний сплатити нараховану суму грошового зобов»язання протягом протягом 10-ти календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПКУ у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов»язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем не було сплачено суми грошового зобов»язання, то позивачем було надіслано податкове повідомлення-рішення. Однак, доказів погашення відповідачем податкового боргу на суму 13 581, 84 грн. не надано.

Відповідно до п.п. 20.1.18, п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 13 581, 84 грн., а суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, то суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає стягненню на підставі рішення суду.

Крім того, колегією суддів не береться до уваги покликання апелянта на те, що даний податковий борг, згідно декларації з плати за землю №900887444 від 20.02.2014 року, перебуває в процесі стягнення в межах адміністративного позову у справі №813/5186/14 (876/9126/14), оскільки податковий борг відповідача, згідно поданої позовної заяви у справі №813/5186/14 (876/9126/14) відповідно до довідки Дрогобицької ОДПІ від 09.07.2014 року №5344/10/2500, а предметом даного адміністративного позову є стягнення новоствореного податкового боргу, відповідно до довідки Дрогобицької ОДПІ від 03.03.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Прогрес» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 813/1287/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.10.2015 року.