Справа № 804/6419/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 рокусправа № 804/6419/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (відповідач-1), управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області (відповідач-2) про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило скасувати вимогу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2015 року (вих. № Ю-840-25) у розмірі 302 247,09 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.02.2015 року № Ю-840-25. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Нікопольська ОДПІ та УПФУ в. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області подали апеляційні скарги в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник податкового органу підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції, представник УПФУ не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.02.2015 року Нікопольською ОДПІ винесено вимогу про сплату недоїмки № Ю-840-25 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 302 247,09 грн., з яких недоїмка 259 390,45 грн. та штрафи 42 856,64 грн.

Заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 302 247,09 грн., нарахована у зв'язку із щомісячним самостійним нарахуванням єдиного внеску платником, сплатою внеску в неповному обсязі та з урахуванням сальдо, переданого Пенсійним фондом України станом на 01.10.2013 року у розмірі 429 149,69 грн., з яких 358 618,35 грн. недоїмка, 42 856,64 фінансові санкції та 27 674,70 пеня.

Передана органами Пенсійного фонду України станом на 01.10.2013 року до податкових органів заборгованість ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» складалася з сум, самостійно задекларованих позивачем у звітах за жовтень 2012 року у сумі 64 570,64 грн., листопад 2012 року у сумі 100 078,79 грн., за липень 2013 року в сумі 165 824,98 грн. та за серпень 2013 року в сумі 165 792,38 грн. Фінансові санкції накладені в листопаді-грудні 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з посиланням на ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» виходив з того, що частина заборгованості є погашеною оскільки не увійшла до реєстру кредиторів, також частина заборгованості виникла до порушення провадження у справі про банкрутство а інша частина сплачена самостійно на момент винесення вимоги.

Колегія апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так 09.01.2013 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод трубопровідної арматури» (справа № 26/904/229/2013).

18.07.2013 року господарським судом Дніпропетровської області своєю ухвалою затверджено реєстр вимог кредиторів, в якому вимоги управління ПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі на суму 492 519,89 грн. віднесено до другої черги задоволення, а вимоги на суму 1 235 915,31 грн. відхилено.

З ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2013 року вбачається, що сума 492 519,89 грн. виникла до 2012 року та стосується заборгованості позивача з відшкодування витрат пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що регулює спірні правовідносини встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

За таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що самостійно задекларовані позивачем зобов'язання за жовтень 2012 року у сумі 64 570,64 грн. та листопад 2012 року у сумі 100 078,79 грн. не увійшли до реєстру кредиторів та відповідно до законодавства є погашеними.

Нараховані фінансові санкції у розмірі 42 856,64 грн., також виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і не були включені в реєстр кредиторів, а тому також вважаються погашеними.

Щодо розрахунків по єдиному соціальному внеску за період січень-вересень 2013 року та за період січень 2013 року січень 2015 року, з матеріалів справи вбачається, що позивачем за вказаний період самостійно нараховано зобов'язань по єдиному внеску у розмірі 3 260 844 грн., в тому числі: за 2013 рік 1 367 779,04 грн., за 2014 рік 1 740 588,72 грн., за січень 2015 року 152 476,32 грн., та сплачено за період січень 2013 року січень 2015 року внесків у розмірі 3 171 192,36 грн., в тому числі: за 2013 рік - 1 161 195,93 грн., за 2014 рік 1 982 412,50 грн., за січень 2015 року 27 583,93 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з п. 6 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом

Частиною 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Тобто станом на 02.02.2015 року до недоїмки можуть бути віднесені внески, які нараховані підприємством не пізніше грудня 2014 року.

Станом на 31.12.2014 року у позивача відсутній факт сплати заборгованості по єдиному внеску в неповному обсязі (3 108 367,68 грн. задекларовано позивачем за січень-грудень 2014 року, 3 171 192,36 грн. сплачено на момент винесення вимоги).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що сплата коштів по єдиному соціальному внеску не може враховуватися в рахунок погашення заборгованості позивача по відшкодуванню витрат пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога Нікопольської об'єднаної ОДПІ про сплату недоїмки № Ю-840-25 від 02.02.2015 року є протиправною.

Доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, а тому не беруться до уваги.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційні скарги слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 16 жовтня 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський