Справа № 826/15595/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/15595/15

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенка Костянтина Володимировича Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича (далі - Уповноважена особа ФГВФО) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач, враховуючи прийняті судом уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО щодо не включення ОСОБА_1 (місце реєстрації: 04114, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 згідно договору строкового банківського вкладу № 2630/03/188081 «ВАШ СТАБІЛЬНИЙ» від 04.06.2014р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач просить задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Уповноваженою особою ФГВФО на виконання вимог ухвали суду не було надано до суду письмових заперечень проти позову, а також жодних документів та матеріалів, що мають відношення до даної справи, не повідомлено про неможливість їх надання.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечив проти позову, надавши письмові заперечення, у яких зазначив про передчасність вимог до Фонду, оскільки відповідні дії вчиняються Фондом лише після подання Уповноваженою особою переліку вкладників або додаткової інформації про вкладників, а відтак, оскільки з боку Фонду відсутнє будь-яке порушення прав позивача, просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 23.09.2015 р. на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (Вкладник), з однієї сторони, та ПАТ «Міський комерційний банк» (Банк), з іншої сторони, укладено договір банківського вкладу № 2630/03/188081 від 04.06.2014 р. «Ваш стабільний», предметом якого є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу (депозиту) в національній валюті у розмірі 20 000 грн. Строк вкладу 30 днів.

Як стверджує позивач, на виконання умов вказаного договору позивачем було внесено на рахунок у банку грошові кошти в сумі 20 000 грн. згідно квитанції від 04.06.2011.

Між тим, судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 року № 732 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк».

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Рязанцева А.В.

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2015 р. за вих. № 23/1993 Уповноваженою особою ФГВФО Рязанцевим А.В. було сформовано на адресу позивача повідомлення про визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_1 (позивачем).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 27 січня 2015 року № 17 з 27 січня 2015 року виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Міський комерційний банк» покладено на заступника начальника відділу супроводження виведення банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Чернявську О.С.

Як стверджує позивач, вказане вище повідомлення про визнання нікчемним договору було відкликано відповідно до наказу Уповноваженої особи ФГВФО від 03.02.2015 № 108Р. Наведені обставини не спростовано відповідачами в ході розгляду даної справи.

Надалі, відповідно до постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 187 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20 березня 2015 року № 64 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Тимошенка К.В. строком на один рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року.

12.03.2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою, в якій просив повідомити причини відмови у поверненні коштів через Фонд.

25.03.2015 р. Уповноваженою особою Фонду на ім'я позивача сформовано відповідь за № 134/6154, у якій зазначено, що виплата гарантованої суми відшкодування під час тимчасової адміністрації та ліквідації по депозитному вкладу № 2630/03/188081, укладеному між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_1 призупинена до завершення перевірки правомірності правочину.

Окрім того, 05.08.2015 р. позивач знову звернувся до Уповноваженої особи Фонду, із заявою, в якій просив повідомити про причини не внесення його до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування за рахунок Фонду. Однак, як стверджує позивач, відповіді на вказану заяву надано не було.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012, далі - Закон) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

В силу ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до частин 5 та 6 ст. 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У відповідності до наведеного вище Закону розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14).

Згідно пунктів 3,4 розділу ІІІ Положення № 14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

При цьому, вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

В даному випадку суд зазначає, що Уповноваженою особою ФГВФО, в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення Договору банківського вкладу № 2630/03/188081 від 04.06.2014 р. «Ваш стабільний з ПАТ «Міський комерційний банк».

Крім того, не надано доказів про вчинення дій по встановленню нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що зазначені в ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. При цьому, суд враховує, що відповідно до наказу Уповноваженої особи ФГВФО від 03.02.2015 № 108Р було відкликано повідомлення про визнання нікчемним укладеного позивачем із банком договору.

В ході розгляду справи Уповноваженою особою ФГВФО не надано доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Не надано також і обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача або посадових осіб ПАТ «Міський комерційний банк» з приводу укладання Договору банківського вкладу № 2630/03/188081 від 04.06.2014 р.

Натомість, як стверджує позивач та не спростовано Уповноваженою особою ФГВФО, на вкладний рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Міський комерційний банк» грошові кошти були зараховані до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Слід зазначити, що Уповноваженою особою ФГВФО не надано доказів того, що зазначені кошти фактично не вносились, або були внесені з порушенням існуючого законодавства, тощо.

Таким чином, Уповноваженою особою ФГВФО не доведено наявності законних підстав для не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи ФГВФО щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк».

Щодо вимог про зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО включити позивача до переліку вкладників, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 6 Положення № 14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Враховуючи вищенаведене, а також перебування ПАТ «Міський комерційний банк» на стадії ліквідації, позовні вимоги позивача про зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО включити позивача до переліку вкладників не є належним способом захисту прав вкладника, оскільки перелік вкладників вже сформовано та подано до Фонду, а відтак способом захисту цього права має бути вимога про зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, вимог щодо чого в даному випадку позивачем не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників.

Щодо вимог до Фонду про зобов'язання здійснити відшкодування коштів за вкладом, то суд також відмовляє у їх задоволенні, оскільки фондом не вчинено жодної бездіяльності по відношенню до позивача. Відшкодування здійснюється на підставах, встановлених Законом, зокрема наявності позивача у загальному Реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивач в такому реєстрі відсутній, доказів про зворотне ним та відповідачами суду не надано. Відтак вимоги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на вищевикладене.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. В той же час, приписи ч. 3 ст. 94 КАС України встановлюються, що у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

З огляду на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діє в силу приписів Закону № 4452-VI як ліквідатор, у тому числі через Уповноважену особу, що є службовою особою Фонду, судові витрати в розмірі 24, 36 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка Костянтина Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 (місце реєстрації: 04114, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Судові витрати в розмірі 24 (двадцять чотири) грн. 36 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 33-Б, ).

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк