Справа № 295/6435/13-а
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2013-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/6435/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2013 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1,

10031, АДРЕСА_1,

до Управління державної виконавчої служби

Головного управління юстиції у Житомирській області,

10014, м. Житомир, м-н Соборний, буд. 1,

про визнання дій державного виконавця щодо повернення виконавчого листа неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого листа, виданого згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 07.02.2011 р. по адміністративній справі за № 2-А-703/11,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом у порядку адміністративного судочинства, в якому просить визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа від 22.02.2013 р. неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого листа, виданого згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 07.02.2011 р. по адміністративній справі за № 2-А-703/11.

Крім того, просить суд поновити йому пропущений із поважних причин строк для звернення до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою виконавчої служби від 25.05.2011 р. було відкрито виконавче провадження під №26652071 для примусового виконання виконавчого листа № 2-А-703/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира.

Однак, 22.02.2013 р. головним державним виконавцем відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесена постанова про повернення виконавчого листа без виконання стягувачеві, в якій міститься посилання на статті 2 і 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Сторони у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представником відповідача надані заперечення проти заявленого позову, в яких вказано, що постанова про повернення виконавчого листа винесена у відповідності до норм закону. На підставі наведеного, просить суд у задоволені позову відмовити повністю.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.

Виходячи з положень частини першої статті 41 цього ж Кодексу у звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 22.02.2013 року головним державним виконавцем ВДВС ГУЮ в Житомирській області Паламарчук П.В. винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-А-703/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень частини першої статті 181 КАС України свідчить про те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів учасників виконавчого провадження від порушень з боку державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При цьому захист прав, свобод та інтересів цих осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) позивача.

Суд вважає, що державний виконавець дійшов передчасного висновку, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не здійснив усіх можливих вичерпних заходів виконання судового рішення.

Приписами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р. (далі за текстом Конвенція), передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобовязань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який функціонує на постійній основі.

Так, статтею 46 Конвенції чітко вказано, що Високі Договірні Сторони зобовязуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Крім того, положеннями ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно пункту 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі Жовнер проти України державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Згідно приписів пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 р. у справі Васильєв проти України виконання рішення щодо боржника залишається обовязком держави.

Положеннями статті 124 Конституції України передбачено, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. До того ж у частині другій статті 257 КАС України вказано, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається, виступає держава, яка в особі компетентного органу повинна здійснити нарахування та провести виплату позивачу суму недоплаченої грошової допомоги, а відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачу.

Посилання державного виконавця у запереченні на те, що проведено розрахунок коштів, що підтверджується листом боржника №1196/02 від 23.11.2012 р., також не є підставою для відмови у позові, оскільки рішення суду складається як із зобовязання здійснити нарахування грошової допомоги, так і з зобовязання провести її виплату. Проведення лише одного розрахунку не є належним виконанням судового рішення.

Відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобовязань не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Судовим рішенням від 07.02.2011 р. передбачено зобовязання Управління пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ч. 4 ст. 54 та 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 % мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 24.07.2010 р. по 07.02.2011 р. з урахуванням проведених виплат, а тому виконання даного рішення суду має здійснюватись відповідачем як органом державної виконавчої служби.

Що стосується вимоги про поновлення строку для звернення до суду, то враховуючи, що скаржник помилково звернувся до суду 21.03.2013 р. в порядку ст. 383 ЦПК України за захистом своїх прав і йому було відмовлено у відкритті провадження за скаргою на дії ДВС, про що винесена ухвала від 25.03.2013 р., яку ОСОБА_1 отримав лише 20.04.2013 р., то суд вважає, що строк для звернення до суду в порядку ст. 181 КАС України пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Враховуючи викладене, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі Жовнер проти України і від 13.07.2006 р. у справі Васильєв проти України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, а також статтями 11, 69, 71, 128, 158, 162, 163, 181, 255, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 щодо повернення ОСОБА_1 (стягувачеві) виконавчого листа № 2-А-703/11, виданого 20.05.2011 р. Богунським районним судом міста Житомира.

Постанову, що винесена 22.02.2013 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про повернення виданого 20.05.2011 р. виконавчого листа № 2-А-703/11 стягувачеві скасувати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Корицька