Справа № 2а-756/222/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2015 року № 2а-756/222/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві
про скасування постанови
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 14 жовтня 2005 року № 544/8.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про арешт майна передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ, дану адміністративну справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Нагорянському С.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року адміністративну справу прийнято до свого провадження суддею Нагорянським С.І. та призначено до розгляду у судовому засіданні на 13 серпня 2015 року.

У судовому засіданні 13 серпня 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, заперечень проти позову не надав, був повідомлений у відповідності до ст. 38 КАС України.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного та з огляду неявки відповідача, у судовому засіданні 13 серпня 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/3 частину квартири за АДРЕСА_1; вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ № 10026/084 (колишнє ТВБВ № 5445/о.ч.) Філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», - після смерті його дочки ОСОБА_2.

30 травня 2015 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3462/02-31 - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Підставою для прийняття вищевказаної постанови стало те, що згідно Інформаційної довідки № 38348350 за результатами пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, на все майно ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Оболонського району у м. Києві № 544/8 від 14 жовтня 2005 року.

13 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві із заявою, в якій просив зняти арешт з майна, накладеного постановою відділу від 14 жовтня 2005 року № 544/8.

Листом від 13 березня 2015 року № 14981 відповідачем було надано відповідь, згідно якої, виконавчих документів, за яким боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зареєстровано та на виконанні не перебуває.

Враховуючи факт накладення арешту на все майно ОСОБА_2, позивач звернувся до суду з даним адміністративний позовом про скасування постанови відділу від 14 жовтня 2005 року № 544/8.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Згідно із частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що на підставі постанови районного відділу державної виконавчої служби Оболонського району міста Києва від 14 жовтня 2005 року № 544/8 було накладено арешт на все майно ОСОБА_2.

З метою зняття арешту з майна, накладеного вищевказаною постановою, позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві з відповідною заявою.

Разом з тим, згідно листа Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 13 березня 2015 року № 14981, надання інформації про надходження виконавчого документа на виконання до 2012 року на даний час не виявляється можливим, оскільки відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 20108 року Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Позивачу додатково було запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно ОСОБА_2 та про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Свідоцтва про право на власності на житло від 09 жовтня 2001 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (в рівних долях).

Таким чином, суд виходить з того, що позивач є власником частини арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,26 кв. м.

Зважаючи на те, що позивач не був стороною виконавчого провадження, враховуючи, що арешт накладено на квартиру, яка є власністю позивача, суд вважає, що існування такого арешту порушує охоронювані законом права позивача та є перешкодою у розпоряджанні таким майном.

Відповідач у свою чергу жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали зняття арешту накладеного постановою про арешт майна боржника до суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що оскаржувана позивачем постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 14 жовтня 2005 року № 544/8 відсутня в матеріалах справи, оскільки строк її зберігання закінчився, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою районного відділу Державної виконавчої служби Оболонського району у м. Києві від 14 жовтня 2005 року № 544/8 про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,26 кв. м., накладений постановою районного відділу Державної виконавчої служби Оболонського району у м. Києві про арешт майна від 14 жовтня 2005 року № 544/8.

3. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський