Справа № 2а-4463/11/1370
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2011 р. № 2а-4463/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.

за участю секретаря судового засідання Якимець О.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Полонина» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.04.2011 року, -

встановив :

Публічне акціонерне товариство «Полонина»(далі ПАТ «Полонина») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова (далі - ДПІ у Сихівському районі м.Львова), в якому просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.04.2011 року.

Обгрунтовуючи свою позицію позивач зсилається на те, що відповідач - ДПІ у Сихівському районі м. Львова, дійшов помилкового висновку щодо порушення ПАТ «Полонина»вимог п.п. 1.22.1 п. 1.22, п. 1.25 ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»а саме щодо заниження податку на прибуток всього в сумі 39 012, 00 грн., у тому числі за перший квартал 2008 року в сумі 30 000, 00 грн., за третій квартал 2010 року в сумі 9 012, 00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснення надав аналогічні до викладеного у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив повністю, надав пояснення аналогічні до змісту письмових заперечень, мотивуючи тим, що позивачем порушено пп.1.22.1 п.1.22, п.1.25, ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п. 12.1.5 п.12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та прийняте оскаржуване податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 06.04.2011 року яким визначено податкове зобовязання з податку на прибуток у розмірі 48 765, 00 грн., вважає правомірними та такими, що відповідає чинному законодавства.

Заслухавши думку представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, при вирішенні спірних правовідносин виходив з наступного.

ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ «Полонина»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.03.2011 року № 224/23-2/02970984, яким встановлено порушення ПАТ «Полонина», зокрема, вимог п.п 1.22.1 п.1.22, п.1.25 ст. 1, п.п. 4.1.6 п.4.1 ст. 4, п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 39 012, 00 грн., у тому числі за 1 квартал 2008 року в сумі 30 000, 00 грн., за 3 квартал 2010 року в сумі 9 012, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 06.04.2011 року ДПІ у Сихівському районі м. Львова прийнято податкове повідомлення-рішення № 000892321, яким збільшено ПАТ «Полонина»суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 48 765, 00 грн. (в тому числі за основним платежем 39 012, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 9 753, 00 грн.).

Прийняття зазначеного податкового повідомлення рішення було мотивовано тим, що ПАТ «Полонина»занижено у стрічці 01.6 «інші доходи, крім визначених у 01.1-01.5»Декларації по податку на прибуток за період з 01.01.2008 року по 30.09.2010 року на суму 156 048, 21 грн., в тому числі за 1 квартал 2008 року 120 000, 00 грн. та за 3 квартал 2010 року на суму 36 048, 21 грн.

А саме, згідно з наданими до перевірки документів (журналу реєстрації векселів, оборотно-сальдових відомостей по рахунку) станом на 01.10.2007р. у ПАТ «Полонина»обліковувалась кредиторська заборгованість перед ПП «Львів-Контракт»у розмірі 120 000, 00 грн. Підприємством згідно з договором від 01.12.2002 року № 24 придбано у ПП «Львів-Контракт»друкарську машину 2-ПД-5 (№ 1541) переобладнану на висікальну. Згідно актів прийому-передачі векселів від 24.12.2002 року № 1, ПАТ «Полонина»передала, а ПП «Львів-Контракт»прийняло вексель простий в кількості одна штука на суму 120 000, 00 грн. строком погашення 24.12.2007 року.

Станом на 30.09.2009 року у ПАТ «Полонина» обліковується кредиторська заборгованість перед ПП «Львів-Контракт»у розмірі 120 000, 00 грн.

Оскільки, 14 травня 2007 року на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 03.05.2007 року (справа № 6/11-29/28) скасовано державну реєстрацію ПП «Львів-Контракт»у зв'язку із банкрутством та 03.05.2007 року знято, податковий орган прийшов до висновку, що суму 120 000 грн. безнадійної кредиторської заборгованості ПАТ «Полонина»слід було віднести до складу валових доходів в попередньому періоді, тому перевіркою суму 120 000, 00 грн. включено до складу валових доходів у четвертому кварталі 2007 року.

Окрім цього, підприємством ПАТ «Полонина»згідно договору позики № 2 від 10.01.2001 року укладеного з СП ЗАТ «Погар Інтернешнл»за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року по рах. 60 «корострокові позики»рахується кредиторська заборгованість в сумі 114 00, 00 грн. Підприємством не включено до складу валового доходу суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду в сумі 36 048,21, грн.

Пунктом 1.22.1. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено термін „безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора;

сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, наданих платнику податку без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідачем у Акті зазначено, що сума заборгованості за векселем, отримувача якого ліквідовано без правонаступництва, в обліку векселедавця включається до валового доходу як безповоротна фінансова допомога, що виникає на момент ліквідації кредитора без правонаступництва. (а.с. Акта 10)

Такі висновки Акта не відповідають нормам законодавства та фактичним обставинам справи, виходячи за наступного.

Згідно з копії довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.06.2011 року, державну реєстрацію юридичної особи ПП «Інтерпромресурс»(попередня назва - ПП «Львів-Контракт») 14.05.2007 року припинено у зв'язку з визнанням її банкрутом.

У відповідності до положень статті 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом після оголошення підприємства банкрутом ліквідатор здійснює певні повноваження, зокрема реалізує майно, активи банкрута.

Таким чином, в процесі припинення юридичних осіб векселедержателів, по яких не настав строк платежу, могли бути реалізовані, передані в рахунок погашення власних боргів банкрута іншим юридичним особам. Виходячи з наведеного, заборгованість по векселях, по яких дата погашення не наступила, не може вважатись безнадійною заборгованістю, що підлягає включенню до складу валового доходу.

Припинення державної реєстрації контрагентів жодним чином не свідчить про сплив терміну позовної давності за виданими векселями, оскільки до моменту припинення або в процесі ліквідації юридичної особи векселя могли бути передані шляхом індосаменту іншим юридичним чи фізичним особам. Даних про припинення чи анулювання вказаних векселів представниками відповідача не надано.

У відповідності до законодавства про обіг векселів, зокрема, постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року «Про застосування векселів у господарському обігу України», Закону України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі»від 6.07.1999 року, векселедавець не має можливості та не зобовязаний отримувати відомості щодо обігу виданих векселів та передачі їх векселеотримувачем іншим особам.

Крім цього, у відповідності до пункту 1.25 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», безнадійна заборгованість заборгованість, яка відповідає будь якій з ознак, зазначених у переліку, зокрема це заборгованість по зобовязаннях, за якою минув строк позовної давності.

У відповідності до статті 70 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Згідно із статтею 77 Конвенції до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11-20); строку платежу (статті 33-37); платежу (статті 38-42); права регресу у разі неплатежу (статті 43-50,52-54) платежу у порядку посередництва (статті 55,59-63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72,73 і 74).

На підставі системного аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відсутні правові норми, які б пов'язували припинення векселя у звязку із припиненням юридичної особи векселедержателя.

Як вбачається із копії простого векселя № 02 від 24.12.2002 року на суму 120 000, 00 грн., строк виконання по ньому встановлений датою 24.12.2007 року, а тому термін позовної давності по заборгованості за поставлену ПП «Львів-Контракт»позивачу друкарську машину минув 24.12.2010 року, тобто четвертий квартал 2010 року. Саме в четвертому кварталі 2011 року ПП «Полонина»вартість придбаної друкарської машини в розмірі 120 000, 00 грн. була включена до складу валових доходів як безнадійна заборгованість, що не заперечується сторонами.

Виходячи з наведеного висновки Акта в цій частині не відповідають нормам законодавства та спростовуються фактичними обставинами.

Актом перевірки встановлено порушення з боку ПП «Полонина»ст. 4 п. 4.1.6, ст. 1 п.1.22.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме невключення до складу валового доходу суму процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду в сумі 36048, 21 грн. Станом на 30.09.2010 року у підприємства обліковується кредиторська заборгованість перед СП ЗАТ «Погар Інтернешнл»в сумі 114 000, 00 грн.

З огляду на зазначене відповідач дійшов висновку, що сума умовних відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповернутою на кінець звітного періоду, є безповоротною фінансовою допомогою.

Згідно з Договором № 2 від 10.01.2001 року СП АТЗТ «Погар Інтернешнл»надав ПП «Полонина»безпроцентну позику в сумі 300 000, 00 грн., яку останній зобов'язувався повернути у визначений термін.

У відповідності до Доповнення до Договору позики № 2 від 10.01.2001 року до п. 4.1 внесені зміни, а саме Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 10 січня 2012 року.

Згідно з п. 5.1 вказаного вище Договору позики, після закінчення терміну надання позики, ПП «Полонина»зобов'язується протягом трьох днів повернути суму позики.

Зі змісту п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валовий доход включає суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів. Крім того, пп.4.1.6. ст. 4.1 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» прямо вказує, що валові доходи платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Аналогічну позицію також висвітлено в «Узагальнюючому податковому роз'ясненні «Щодо застосування п.п.4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР стосовно відображення в податковому обліку операцій з одержання та повернення сум поворотної фінансової допомоги (позики)»від 24.01.2003 року № 26 відображення в податковому обліку коштів, наданих в позику, здійснюється відповідно до абз. 2 і 3 п.п.7.9.1 п. 7.9 ст. 7 Закону. Цим підпунктом встановлено, що не включається до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти, залучені платником податку, зокрема у звязку з отриманням платником податку фінансових кредитів від інших осіб-кредиторів, а також поверненням основної суми фінансових кредитів, наданих платником податку іншим особам дебіторам, та залученням платником податку коштів або майна в довірче управління, коштів у депозит (вклад), у тому числі шляхом випуску ощадних (депозитних) сертифікатів, або на інші строкові чи довірчі рахунки, в тому числі шляхом емісії (випуску) облігацій, векселів чи інвестиційних сертифікатів, а також поверненням платнику податку коштів або майна з довірчого управління, та основної суми депозиту (вкладу), у тому числі шляхом погашення (викупу) ощадних (депозитних) сертифікатів, або з інших строкових чи довірчих рахунків, відкритих іншими особами на користь такого платника податку, утому числі шляхом погашення облігацій, векселів чи інвестиційних сертифікатів. Оскільки п.п.7.9.1 п. 7.9 ст. 7 Закону не передбачено виключення зі складу валових доходів підприємства позичальника коштів, залучених у позику, та такі кошти включаються до валового доходу згідно з п. 4.1 ст. 4 зазначеного Закону, а саме п.п.4.1.6 п. 4.1 ст. 4, як доходи від позареалізаційних операцій. Під позареалізаційними операціями слід розуміти діяльність підприємства, що безпосередньо не повязана з реалізацією продукції (робіт, послуг) та іншого майна, включаючи основні фонди, нематеріальні активи, продукцію допоміжного і обслуговуючого виробництва.

Враховуючи зазначене, відповідачем необґрунтовано віднесено умовні відсотки до безповоротної фінансової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що відповідачем зроблено не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачається, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 98, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 06.04.2011 року винесене Державної податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Полонина»судові витрати у формі сплаченого судового збору в розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 19 серпня 2011 року.

Суддя Мричко Н.І.