Справа № 815/6127/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/6127/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Вінського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач, або ФОП ОСОБА_1С.) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі Відповідач, або ДПІ у Київському районі м. Одеси) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

06.10.2014 року ним були отримані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси № 003772102 та № 003782102 від 29.09.2014 року на загальну суму 64700,00 грн. Дані податкові повідомлення-рішення було винесено на підставі ОСОБА_2 перевірки № 178/21-02/НОМЕР_3 від 15.09.2014 року (далі ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3). Відповідно до податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги ст.17 ч.2 абз.5 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон 481/95-ВР) та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі ПК України) до Позивача було застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 61000,00 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги ст.3 п.1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон 265/95-ВР) та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України до Позивача було застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 3700 грн.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки фактично Відповідачем не було проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 Як зазначає Позивач, ніхто із працівників ДПІ у Київському районі кафе «Рашаль» не перевіряв, не надавав жодного документу про проведення перевірки (ані посвідчення посадових осіб, які начебто проводили перевірку, ані направлення на проведення перевірки, ані наказу про проведення перевірки), як того вимагає п.81.1 ст.81 ПК України. Також, Позивач вказав, що кафе «Рашаль» офіційно з 31.08.2014 року було зачинено та не працювало, так як з 31.08.2014 року було закінчено літній сезон відпочинку. Крім того, Позивач зазначив, що 17.09.2014 року ним було отримано лист з ГУ Міндоходів в Одеській області щодо надання документів для проведення фактичної перевірки. 25.09.2014 року Позивачем було надіслано на адресу ГУ Міндоходів в Одеській області лист з вимогою роз'яснити підстави проведення перевірки, об'єкт перевірки, вид перевірки, і т.д. На вказаний лист ГУ Міндоходів в Одеській області 15.10.2014 року надано відповідь, в якій зазначено, що перевірка Позивача проведена згідно вимог пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, проте не зазначено яку отримано Відповідачем інформацію щодо порушення нею законодавства в частині виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Окрім викладеного Позивач наголосив, що у відповідності до абз.12 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР порушення умов роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками тягне за собою фінансову санкцію у розмірі 100% вартості наявних у суб'єкта підприємницької діяльності тютюнових виробів, але не менше 1000 грн. У відповідності до ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3 залишок товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації відсутній, що свідчить про те, що сума штрафної санкції у розмірі 61000 грн. не відповідає вимогам абз.12 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР.

Також, Позивач вказав, що відповідно до п.3 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, в розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн. Як зазначає Позивач, до нього з незрозумілих причин було застосовано санкцію у розмірі не 17000,00 грн., а 61000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає, що прийняті Відповідачем за результатами зазначеної перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с. 70). В судове засідання, призначене на 08.10.2015 року представник Позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду первинного відповідача Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області замінено на його процесуального правонаступника Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

В судовому засіданні представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.28-29). Так представник Відповідача зазначив, що 05.09.2014 року посадовими особами ГУ Міндоходів в Одеській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе «Рашаль», за адресою: м. Одеса, прибережна зона, 13 станція Великого Фонтану, що належить на праві користування (оренди) ФОП ОСОБА_1, з питань додержання субєктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено ОСОБА_2 перевірки № 178/21-02/НОМЕР_3. Відповідно до висновків зазначеного ОСОБА_2 перевірки під час проведення вказаної перевірки встановлено порушення з боку Позивача ст.ст. 11, 15, ч.13 ст.18 Закону 481/95-ВР (реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, реалізація тютюнових виробів за цінами вищими ніж вказані на пачці виробником (або імпортером)), п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР (не ведення, у порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації), ст.267 ПК України (здійснення господарської діяльності без придбання торгового патенту). За встановлених під час проведення вказаної перевірки порушень з боку Позивача при здійсненні господарської діяльності в кафе «Рашаль», Відповідач вважає, що ДПІ у Київському районі м. Одеси цілком правомірно прийняла податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року, якими до Позивача застосовані суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 61000,00 грн. та 3700,00 грн., а тому підстави для їх скасування та задоволення вимог Позивача відсутні.

В судове засідання, призначене на 08.10.2015 року, представник процесуального правонаступника Відповідача не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, жодних заяв, клопотань не надав, у звязку з чим його неявка в судове засідання була визнана судом неповажною та на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність представника Відповідача.

У звязку з неявкою 08.10.2015 року у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 1 ст. 41 КАС України, не здійснювалося.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.09.2014 року посадовими особами ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_2 ОСОБА_3 було проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе «Рашаль», за адресою: м. Одеса, прибережна зона, 13 станція Великого Фонтану, що належить на праві користування (оренди) ФОП ОСОБА_1, з питань додержання субєктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено ОСОБА_2 перевірки № 178/21-02/НОМЕР_3 (а.с.30-32).

Відповідно до висновків зазначеного ОСОБА_2 під час проведення вказаної перевірки встановлено порушення з боку Позивача: ст.15 Закону 481/95-ВР (реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, а саме: реалізація 100 гр. коньяку «Шабо» 3 зірочки з вмістом спирту 40% за ціною 44 грн. та цигарок «Мальборо», за ціною 30 грн.; ст.11 Закону 481/95-ВР (зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка); ч.13 ст.18 Закону 481/95-ВР (реалізація тютюнових виробів за цінами вищими ніж вказані на пачці виробником (або імпортером), а саме: цигарки «Мальборо» реалізовано за ціною 30 грн., ціна на пачці виробника 15,50 грн.); п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР (не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації); ст.267 ПК України (здійснення господарської діяльності без придбання торгового патенту).

На підставі ОСОБА_2 перевірки № 178/21-02/НОМЕР_3 ДПІ у Київському районі м. Одеси прийняла податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року, якими до Позивача застосовані суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 61000,00 грн. та 3700,00 грн. (а.с.16-17).

Згідно розрахунку фінансових санкцій до ОСОБА_2 перевірки № 178/21-02/НОМЕР_3, Відповідачем оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями застосовано до Позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення ст.ст. 11, 15, ч.13 ст.18 Закону 481/95-ВР, а також п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за встановлені під час проведення зазначеної перевірки з боку Позивача порушення ст.267 ПК України, а саме: здійснення господарської діяльності без придбання торгового патенту, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями застосовані не були.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3, однією з підстав для застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) став висновок податкового органу про порушення Позивачем вимог ст.15 Закону 481/95-ВР реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, а саме: реалізація 100 гр. коньяку «Шабо» 3 зірочки з вмістом спирту 40%, за ціною 44 грн., та цигарок «Мальборо», за ціною 30 грн.

Згідно ч.12 ст.15 Закону 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Абзацом 25 ст.1 Закону 481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку. Відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкцій у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій в розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що розмір штрафу залежить від вартості отриманої партії товару.

Згідно Державного стандарту України (ДСТУ) 3993-2000 «Товарознавство. Термін та визначення», партія товару це визначена кількість товарів одного або кількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товарно-супровідним документом.

В Листі № 2704/21-4317 від 26.02.2012 року «Щодо тлумачення деяких понять Закону України №481-95-ВР» Державна податкова адміністрація України, також, роз'яснила, що термін «отримана партія товару» розуміється як сукупність одиниць продукції одного чи декількох найменувань, відвантаженої чи отриманої по одному товарно-транспортному документу.

Факт здійснення 05.09.2014 року роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в кафе, в якому здійснює господарську діяльність Позивач, а саме: 100 гр коньяку «Шабо» 3 зірочки з вмістом спирту 40%, за ціною 44 грн., та цигарок «Мальборо», за ціною 30 грн., підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції кафе «Рашаль», з відповідним підписом особи, що безпосередньо здійснювала розрахункову операцію (а.с.35 зв.б.).

Як під час проведення перевірки, так і на запит податкового органу після її проведення, а також до суду, Позивачем не надано відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Більш того, зі змісту позовної заяви Позивача вбачається, що Позивач фактично не заперечує факту відсутності у нього ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлення під час проведення фактичної перевірки Позивача факту реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, суд вважає, що Відповідачем обґрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення ч.12 ст.15 Закону 481/95-ВР, згідно вимог абз.5 ч.2 ст.17 зазначеного Закону.

Разом з тим, суд погоджується з доводами Позивача, що Відповідачем необґрунтовано визначено розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу) застосований до Позивача за порушення ч.12 ст.15 Закону 481/95-ВР з огляду на викладене.

Так, як вже зазначалось судом, відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 зазначеного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкцій у вигляді штрафів у оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, в розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн..

При цьому, суд наголошує, що вказаною нормою Закону 481/95-ВР не визначено відповідальність субєктів господарювання за продаж ними перелічених у вказаній статті товарів за кожний окремо, проте визначено, що розмір фінансової санкції за продаж субєктами господарювання таких товарів розраховується в залежності від отриманої партії товару, а також мінімальний розмір фінансової санкції за продаж таких товарів без відповідної ліцензії.

Під час проведення спірної перевірки Відповідачем не було встановлено партію товару, в якій були поставлені продані тютюнові та алкогольні вироби.

З огляду на викладене, до Позивача має бути застосований мінімальний розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу), визначений абз.5 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР, у сумі 17000 грн., а не 34000 грн., як визначено Відповідачем.

За таких обставин, оскільки визначений Відповідачем розмір фінансової санкції, застосований до Позивача за порушення ч.12 ст.15 Закону 481/95-ВР, не відповідає вимогам абз.5 ч.2 ст.17 зазначеного Закону, суд вважає, що вимоги Позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року в частині застосування до Позивача штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 17000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення у вказаній частині підлягає скасуванню.

Також, як вбачається зі змісту ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3, однією з підстав для застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), оскаржуваними податковими повідомлення-рішеннями, став висновок податкового органу про порушення Позивачем вимог ст. 11 Закону 481/95-ВР» зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п.п. 226.1-226.2 ст.226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п. 226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до п.19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010 року, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Пунктом 20 зазначеного Положення визначено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи Міністерства доходів і зборів, а під час ввезення таких товарів на митну територію України територіальні органи Міністерства доходів і зборів. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється (п.24 вказаного Положення).

Таким чином, наявність наклеєної марки акцизного податку є необхідною умовою для здійснення продажу підакцизного товару.

При цьому, згідно з абз.15 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку в розмірі 200% вартості товару, але не менше 17000 грн..

Таким чином, підставою для застосування штрафу в порядку наведеної норми Закону є не лише реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а й зберігання таких напоїв.

Факт зберігання в кафе, в якому здійснює господарську діяльність Позивач, алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка підтверджується матеріалами перевірки, а саме: додатком до ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3, в якому перелічені відповідні алкогольні вироби (а.с.35).

Під час розгляду справи в суді Позивачем жодним чином не спростований факт зберігання ним алкогольних виробів без марок акцизного податку.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлення під час проведення фактичної перевірки факту зберігання в кафе, в якому здійснює господарську діяльність Позивач, алкогольних напоїв без марок акцизного податку, суд вважає, що Відповідачем обґрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення абз.3 ч.4 ст.11 Закону 481/95-ВР згідно вимог абз.15 ч.2 ст.17 зазначеного Закону.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги Позивача про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року в частині застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 17000 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3, однією з підстав для застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), оскаржуваними податковими повідомлення-рішеннями, став висновок податкового органу про порушення Позивачем вимог ч.13 ст.18 Закону 481/95-ВР реалізація тютюнових виробів за цінами вищими ніж вказані на пачці виробником (або імпортером), а саме: цигарки «Мальборо» реалізовано за ціною 30 грн., при наявності зазначеної виробником ціни на пачці 15,50 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11 Закону 481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Частиною 13 ст.18 вказаного Закону визначено, що за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких вказані різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Відповідно п.20 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №218 від 24.07.2002 року, суб'єктом підприємницької діяльності повинно забезпечуватися інформування споживача про роздрібні ціни в грошовій одиниці України за допомогою ярликів цін (цінників) на зразках тютюнових виробів, що перебувають в продажу. Оформлення ярликів цін (цінників) проводиться відповідно до Інструкції про порядок позначення роздрібних цін на товари народного споживання в підприємствах роздрібної торгівлі та громадського харчування, затвердженої Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 2 від 04.01.1997 року і зареєстрованої в Мін'юсті 20.01.1997 року за № 4/1808.

Відповідно до абз.14 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкцій у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, в розмірі 100% вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 грн.

З ОСОБА_2 перевірки вбачається, що посадовими особами ГУ Міндоходів в Одеській області був зафіксований факт реалізації тютюнових виробів за ціною вище, ніж встановлено виробником, а саме: здійснено продаж пачки цигарок «Мальборо» за 30 грн. (ціна вказана виробником 15,50 грн.).

Вказаний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції кафе «Рашаль», з відповідним підписом особи, що безпосередньо здійснювала розрахункову операцію (а.с.35 зв.б.).

За таких обставин, оскільки Позивачем порушено встановлений порядок реалізації тютюнових виробів, а саме: здійснено роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, суд вважає, що Відповідачем обґрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) згідно вимог абз.14 ч.2 ст.17 Закону 481/95-ВР.

Посилання Позивача на необґрунтоване визначення Відповідачем розміру штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за порушення ч.ч. 1, 2 ст.11, ч.13 ст.18 Закону 481/95-ВР суд вважає безпідставними, оскільки визначений Відповідачем розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу), застосований до Позивача за вказане порушення, відповідає вимогам ст.17 вказаного Закону.

Як вбачається з ОСОБА_2 № 178/21-02/НОМЕР_3, однією з підстав для застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), оскаржуваними податковими повідомлення-рішеннями, також, став висновок податкового органу про порушення Позивачем вимог п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР не ведення, у порядку встановленим законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до вимог п.1 ст.3 Закону 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

При цьому, у п.6 ст.9 цього Закону зазначено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст.6 Закону 265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Пунктом 296.1 ст.296 ПК України передбачено, що платники єдиного податку ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту. Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та п'ятої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Також, згідно п.1 Порядку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1637 від 15.12.2011 року «Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядку їх ведення» встановлено, що фізичні особи-підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть книгу обліку доходів, у якій щоденно, за підсумками робочого дня, відображають отримані доходи. Пунктом 4 та п.5 вказаного Порядку передбачено, що у книзі відображається фактично отримана сума доходу від провадження діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. Записи у книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги). Суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) з підсумком за день. При цьому, форма Книги обліку доходів і витрат затверджена вищевказаним наказом, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат на підставі первинних документів.

З наведеного вбачається, що на підставі первинних документів фізична особа-підприємець платник єдиного податку, яким в даному випадку є Позивач, здійснює облік доходів і витрат шляхом заповнення відповідних граф у Книзі обліку доходів і витрат, але не здійснює облік товарних запасів.

Тобто, на фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність в сфері торгівлі, без створення юридичної особи, поняття «оприбуткування» товарів не поширюється, тому вимоги ст.6 Закону 265/95-ВР в частині відповідальності за не оприбуткований товар до фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності не відноситься.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Відповідачем оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 29.09.2014 року безпідставно застосовано до Позивача фінансові санкції за порушення п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР, а тому вимоги Позивача про його скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів Позивача про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на відсутність у Відповідача підстав для проведення оскаржуваної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у п.75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно вимог п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п.20.1.9 п.20.1 ст.20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка кафе «Рашаль», господарську діяльність в якому здійснює Позивач, що не заперечується останньою та підтверджується договором № 69 про пайову участь в утримані обєктів благоустрою від 15.07.2014 року, була проведена посадовими особами Відповідача на підставі наказу № 1047 від 22.08.2014 року.

Судом встановлено, що підставою для видання зазначеного наказу стала інформація викладена у листі Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/19-5398 від 07.08.2014 року, в якому зазначено, що співробітниками СДСБЕЗ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області проводилась перевірка заяви ОСОБА_4 (ЖЄО 18338 від 25.07.2014 року) щодо незаконних дій, на думку заявника, з боку керівництва кафе «Рашаль», яке розташоване за адресою: м. Одеса, прибережна зона, 13 станція Великого Фонтану. При проведенні перевірки було встановлено, що діяльність по реалізації алкогольних та тютюнових виробів, без будь-якої дозвільної документації на даний вид діяльності, здійснювала ФОП ОСОБА_1, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. З огляду на викладене, у вказаному листі, Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було викладено прохання до ГУ Міндоходів в Одеській області провести перевірку законності реалізації алкогольних та тютюнових виробів в кафе «Рашаль».

Враховуючи вищевикладене, отримавши лист Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/19-5398 від 07.08.2014 року, в якому викладена інформація, отримана за результатами перевірки заяви ОСОБА_4 (ЖЄО 18338 від 25.07.2014 року) щодо незаконних, на думку заявника, дій з боку керівництва кафе «Рашаль», в якому фактично викладено прохання до ГУ Міндоходів в Одеській області провести перевірку законності реалізації алкогольних та тютюнових виробів в кафе «Рашаль», суд вважає, що Відповідачем правомірно прийнято рішення про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Також, судом встановлено, що на підставі наказу про проведення фактичної перевірки Позивача посадовим особам Відповідача були видані направлення на перевірку №№ 387, 388, від 04.09.2014 року, які предявлялись бармену кафе «Рашаль» ОСОБА_5 особі, яка фактично проводила розрахункові операції, як того вимагають приписи вказаних положень ст.81 ПК України, проте, останній відмовився від підпису у цих направленнях, про що складено відповідний акт № 61/15-32-21-02 від 05.09.2014 року.

Тобто, з наведеного вбачається, що Відповідачем дотримані вимоги ПК України, які визначають умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок.

Посилання Позивача на те, що кафе «Рашаль» офіційно з 31.08.2014 року було зачинено та не працювало, так як з 31.08.2014 року було закінчено літній сезон відпочинку, а тому відповідно посадові особи Відповідача не могли проводити перевірку вказаної господарської одиниці, суд вважає безпідставними, оскільки самим актом про результати фактичної перевірки, товарним чеком, поясненнями ОСОБА_5 підтверджується, що у вказаному кафе станом на момент проведення перевірки здійснювалась господарська діяльність та перебувала особа, яка фактично проводила розрахункові операції та якій і були предявлені відповідні документи з метою проведення фактичної перевірки цієї господарської одиниці.

Зазначені обставини, також, підтверджуються показами посадових осіб ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були допитані в якості свідків в судовому засіданні 17.06.2015 року.

Так, як пояснили вказані свідки, 05.09.2014 року, відповідно до листа Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/19-5398 від 07.08.2014 року, на підставі наказу № 1047 від 22.08.2014 року та направлень на перевірку №№ 387, 388 від 04.09.2014 року, ними було здійснено вихід за адресою м. Одеса, прибережна зона, 13 станція Великого Фонтану, з метою проведення фактичної перевірки господарської одиниці кафе «Рашаль».

Також, свідки зазначили, що у вказаному кафе станом на момент проведення перевірки здійснювалась господарська діяльність (грала музика, були відвідувачі, які виходили з кафе) та перебувала особа, яка фактично проводила розрахункові операції бармен ОСОБА_5

Як вказали свідки, ОСОБА_5 ними були предявлені наказ № 1047 від 22.08.2014 року та направлення на перевірку №№ 387, 388 від 04.09.2014 року, проте, останній відмовився від підпису у цих направленнях та наказі, про що складено відповідний акт № 61/15-32-21-02 від 05.09.2014 року.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що вони ОСОБА_5 пропонували надати документи щодо господарської діяльності у вказаному кафе, однак ним було надано лише договір № 69 про пайову участь в утримані обєктів благоустрою від 15.07.2014 року, який свідчив, що саме Позивач здійснює господарську діяльність в кафе «Рашаль», а також письмові пояснення. Інших документів надано не було та повідомлено, що вони будуть надані в понеділок 08.09.2014 року.

Окрім того, зазначені свідки пояснили, що у звязку з ненаданням документів щодо господарської діяльності в кафе «Рашаль» 10.09.2014 року ними було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 лист з проханням надати ці документи, проте вони надані так і не були.

Суд вважає, що вказані докази (акт про результати фактичної перевірки, товарний чек, пояснення ОСОБА_5Ф.) та показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сукупності підтверджують, що у в кафе «Рашаль» станом на момент проведення перевірки здійснювалась господарська діяльність та перебувала особа, яка фактично проводила розрахункові операції та якій і були предявлені відповідні документи з метою проведення фактичної перевірки цієї господарської одиниці.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що Відповідач у судовому засіданні частково довів правомірність та обґрунтованість прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 41, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_1 від 29.09.2014 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 3700 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № НОМЕР_2 від 29.09.2014 року в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 17000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.