Справа № 825/3476/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 жовтня 2015 року Чернігів Справа № 825/3476/15-а

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Поліщук Л.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Директора підприємства Менської виправної колонії (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Менська виправна колонія (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19.10.2015 звернувся до суду із позовом до Директор підприємства Менської ВК(№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Менська виправна колонія (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області, в якому просить зобовязати відповідача поновити ОСОБА_1 на роботі (робітничої дільниці з розпилювання деревини підприємства Менської виправної колонії (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; зобовязати відповідач подати клопотання перед керівництвом колонії про заохочення ОСОБА_1 при розгляді даних питань на засіданні методично-виховної ради Менської виправної колонії (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області за сумлінню і чесну працю ОСОБА_1 в період з 10.01.2015 по 01.09.2015 по аналогії з іншими робітниками, котрим було надане заохочення ще 10.01.2015; визнати рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи згідно наказу директора підприємства Менської виправної колонії (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області №54 від 17.09.2015 незаконними; стягнути з відповідача кошти за моральну шкоду нанесену незаконним рішенням про звільнення ОСОБА_3П з роботи у розмірі одна тисяча гривень та зобовязати відповідача перевести вказану сумму на розрахунковий рахунок ніжинського дитячого будинку-інтернату Чернігівської області.

Згідно з положеннями пункту четвертого частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи, зокрема, належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, в даному випадку відповідач здійснює владні процесуальні функції, з огляду на те, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з відбуванням ОСОБА_1 покарання призначеного відповідно до КК України.

У свою чергу до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України (ч. 1 ст. 3 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Відповідно до ст.23 Кримінально-виконавчого кодексу України, за діяльністю органів і установ виконання покарань здійснюється відомчий контроль вищестоящими органами управління і посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці регулюється статтею 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, а її оплата статтею 120 даного Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов'язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Праця засуджених регламентується Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 120 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно до глави XV статті 221 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, районними (міськими) судами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірні відносини повинні розглядатися у порядку встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб Менської виправної колонії №91, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Отже, оскільки предметом оскарження у справі є дії відповідача, що виникають з правовідносин, щодо яких законодавчо встановлений інший процесуальний та судовий порядок вирішення, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження в справі з огляду на те, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом першим частини першої статті 109, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Директор підприємства Менської виправної колонії (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Менська виправна колонія (№ 91) Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.О. Поліщук