Справа № 2а-3345/12/1370
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року № 2а-3345/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.

судді Брильовський Р.М.

судді Сасевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Капустинської Н.М.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Львівської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Львівської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.01.2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2013 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.01.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2013 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, а справу в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

На підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, було здійснено заміну відповідачів Державну митну службу України на належного Державну фіскальну службуУкраїни, Львівської митниці на належного - Львівську митницю ДФС.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві й додаткових поясненнях по суті спору та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив суд у його задоволенні відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, із урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не звини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Однак, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідачів судом не вирішувалось. Після поновлення судом позивача на займаній посаді, відповідач середнього заробітку за час вимушеного прогулу не нараховував та не виплачував.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України повинні відповідати їй.

ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Статтею 124 ОСОБА_3 України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України є підставою для його виконання.

Судом встановлено,що позивач звернувся до суду у квітні 2012 року із вказаним позовом, просив скасувати наказ Державної митної служби України від 16.05.2012 року № 530-к «Про припинення перебування на державній службі», яким за порушення Присяги державного службовця припинено його перебування на державній службі в митних органах України; поновити його на посаді інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці; стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Так, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2013 рок, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2013 року у задоволені позову було відмовлено повністю.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року, касаційна скарга ОСОБА_2 була задоволена частково, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2013 року, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано наказ Державної митної служби України № 530-к від 16 травня 2012 року про припинення перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах України, поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 16 травня 2012 року, в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже постановою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року звільнення Позивача з займаної посади визнано протиправним і останнього поновлено на посаді з 16 травня 2012 року.

Згідно ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип Верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року (справа «Жовнер проти України»). Суд відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Згідно із абз. 7 ч. 1 ст. 5 Кодексу Законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Так, наказом Державної фіскальної служби України від 19.08.2015 року № 2612-о «Про виконання рішення суду», на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 року у справі № 2а-3345/12/1370 було скасовано наказ Державної митної служби України від 16.05.2012 року № 530-к «Про припинення перебування на державній службі» та зобовязано керівника Львівської митниці ДФС, яка є правонаступником Львівської митниці, забезпечити виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на рівнозначній посаді.

Наказом Львівської митниці ДФС від 17.09.2015 року № 695-о По особовому складу, поновлено Позивача на посаді інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці з 16 травня 2012 року. Тобто з 16 травня 2012 року по 17 вересня 2015 року Позивач перебував у вимушеному прогулі.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Даною постановою визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо годинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді ( абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства ( абз. 3 п. 8 Порядку).

Відповідно до довідки Львівської митниці ДФС № 13-70-05/13-314 від 08.09.2015 року, середньоденна заробітна плата Позивача становить 107,60 грн.

З урахуванням листів Міністерства соціальної політики України про розрахунок норм тривалості робочого часу за 2012,2013,2014,2015 роки, у 2012 році, з 16.05.2012 року (день звільнення) 160 робочих днів, у 2013 році - 251 робочий день, у 2014 році- 251 робочий день, у 2015 році до 17.09.2015 року (видача наказу про поновлення на роботі) 176 робочі дні.

Розмір заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу у звязку із незаконним звільненням за період з 16.05.2012 року по 17.09.2015 року становить 90 168,80 грн. (107,60 грн.х 838 р.д.) з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів.

Окрім того, позивачем було надано довідку № 854 від 25.08.2015 року з Турківського районного центру зайнятості, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав дохід за період з 12 вересня 2012 року по 09 вересня 2013 року у розмірі 29349,91 грн.

З урахуванням отриманого доходу, розмір заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу у звязку із незаконним звільненням, яку слід стягнути з Львівської митниці ДФС становить 60 818,89 грн. ( 90 168,80 грн. 29349,91 грн.) з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів, розрахованих відповідно до вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи діюче законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження позивача є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами. Позовні вимоги не спростовані відповідачем, що дає суду підстави визнати позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 143, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити повністю.

Стягнути з Львівської митниці Державної фіскальної служби ( ідентифікаційний код 39420875, адреса: м.Львів, вул.Костюшка, 1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: 82097, с.Ясениця-Замкова, Старосамбірський район,Львівської області) заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2012 року по 17.09.2015 року в сумі 60 818,89 грн. (шістдесят тисяч вісімсот вісімнадцять гривень вісімдесят девять копійок) за відрахування зборів та всіх обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Гулкевич І.З.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Сасевич О.М.