Справа № 813/4533/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року № 813/4533/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

перекладача - Расулова Мірфаттага,

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно довіреності,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним рішення, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

громадянин Азербайджанської республіки ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_2, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (надалі ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач) про визнання незаконним рішення про відмову у видачі (оформленні) посвідки на тимчасове проживання в Україні та про зобовязання відповідача видати (оформити) посвідку на тимчасове проживання в Україні.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з метою одержати посвідку на тимчасове проживання в Україні неодноразово звертався як до ГУ ДМС України у Львівській області, так і до Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області з відповідним пакетом документів. Однак, документи в нього прийнято не було, рішення про надання посвідки або про відмову у її видачі не прийнято. Також позивач звертає увагу на те, що має на території України дружину та малолітню дитину, які є громадянами України. Вважає, що ним було виконано всі вимоги, передбачені Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, в тому числі і щодо необхідного перетину кордону для воззєднання з сімєю, а, тому, безпідставно його звернення щодо отримання посвідки були залишені без задоволення. В звязку з наведеним звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Додатково пояснив, що неодноразово звертався як до Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і до ГУ ДМС України у Львівській області з проханням прийняти в нього документи для оформлення посвідки на тимчасове перебування на території України, однак, йому неодноразово відмовляли. Причинами відмови були відсутність відмітки про перетин державного корону України на вїзд з метою воззєднання сімї та неподання всіх документів, передбачених Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. Крім того, позивач неодноразово наголошував на тому, що різними працівниками як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області під час його візитів по-різному обчислювався йому строк законного перебування на території України і строк, протягом якого він має право на законних підставах звернутись за оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні. Крім того, позивач зазначав, що йому не було розяснено того, що вже станом на момент його першого звернення до органів ДМС України ним було перевищено термін перебування на Україні, що унеможливлювало подачу документів та потягло додаткові витрати на виїзд в іншу країну (за порадою працівників як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області).

В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечили з підстав, наведених у запереченні від 23.09.2015 року, суть якого зводиться до наступного. Громадянин Азербайджанської республіки ОСОБА_2, в порушення вимог Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затв. постановою КМ України від 28.03.2012 рок № 251, не подав до територіального органу ДМС України у Львівській області повного пакету документів, необхідних для вирішення питання про надання посвідки на тимчасове проживання на Україні. Крім того, останній знаходився на України поза межами встановленого 90-денного строку протягом 180 днів.

Додатково в судовому засіданні представники відповідача зазначали, що ОСОБА_2 та його родичам, які відвідували разом з ним як Буський районний сектор ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області, неодноразово розяснювався порядок подання документів для одержання посвідки на тимчасове проживання, так і строк, який залишився для легального перебування іноземця в Україні. Крім того, ОСОБА_2 наголошувалось на тому факту, що він одружився з громадянкою України вже після прибуття на Україну, після того не виїжджав, а, отже, не має право на одержання посвідки на тимчасове проживання на Україні в звязку з воззєднанням сімї. На підставі наведеного, представники відповідача просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3, громадянин Азербайджанської республіки, в травні 2015 року звертався до Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області та до ГУ ДМС України у Львівській області за отриманням посвідки на тимчасове проживання в України, підставою для чого було його одруження з громадянкою України ОСОБА_6 24.04.2015 року.

Під час жодного з візитів, коли безпосередньо сам позивач звертався за посвідкою, документи у позивача прийнято не було з мотивів їх неповноти та відсутності у паспорті відмітки про перетин кордону, яка би свідчила про те, що ОСОБА_2 вїхав на територію України з метою воззєднання сімї.

Крім того, відсутні докази обрахунку службовими особами Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області та ГУ ДМС України у Львівській області строку, який залишився ОСОБА_2 для перебування на території України на законних підставах.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, як от реєстрації звернення ОСОБА_2 з заявами про оформлення повідки на тимчасове проживання до органів ДМС України.

Як випливає з пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, кожного разу при обчисленні строку, який залишився ОСОБА_2 для перебування на території України на законних підставах, виходила інша дата.

29.05.2015 року позивачем було подано в ГУ ДМС України у Львівській області лист-клопотання, в якому він зазначав про неправомірні дії працівників як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області під час неприйняття в нього переліку документів для оформлення повідки на тимчасове проживання в України та просив розглянути заяву про для оформлення повідки на тимчасове проживання. До листа долучив (згідно додатків): переклад українською мовою сторінки паспорта, квитанцію про сплату державного мита, чотири фотокартки, клопотання (подання) приймаючої сторони, копію свідоцтва про шлюб, компакт диск).

24.06.2015 року та 24.07.2015 року (повторно) ГУ ДМС України у Львівській області було надано позивачу відповідь, згідно якої останньому було розяснено про те, що він прибув на територію України з приватною метою, не маючи сімї. Крім того, наголошено на необхідності перетину державного кордону (станом на 18.05.2015 року) та на тому, що термін легального перебування на Україні ОСОБА_2 закінчився, що унеможливлює прийом документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання з метою воззєднання сімї (станом на 26.05.2015 року).

Правовідносини, що виникли в цій справі регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України, а також Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, затв. постановою КМ України від 28.03.2012 року № 251, Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затв. наказом МВС України від 15.07.2013 року № 681 та зареєстров. в Міністерстві юстиції України 06.08.2013року за № 1335/23867.

Згідно п. 18 ст. Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пунктом 2 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків передбачено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою;

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

У випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", також подаються документи про наявність у приймаючої сторони достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім'ї іноземця та особи без громадянства в Україні;

5) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері);

6) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності).

Відповідно до п. 11 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

Вказані норми кореспондують із нормами Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, згідно п. 3.1 якого право на отримання посвідки на тимчасове проживання мають:

1) іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування;

2) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі в реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, зареєстрованих у встановленому порядку;

3) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою проповідування релігійних віровчень, виконання релігійних обрядів чи іншої канонічної діяльності за запрошенням релігійних організацій та за погодження з державним органом, який здійснив реєстрацію відповідної релігійної організації;

4) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі в діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, зареєстрованих у встановленому порядку;

5) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи в представництвах іноземних суб'єктів господарювання в Україні, зареєстрованих у встановленому порядку;

6) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи у філіях або представництвах іноземних банків, зареєстрованих у встановленому порядку;

7) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, спортсмени, які набули професійного статусу, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності волонтерських організацій, зареєстрованих в Україні в установленому порядку;

8) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації;

9) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання;

10) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", уклали шлюб з громадянами України;

11) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, зазначеними в частинах другій - дванадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

12) іноземці та особи без громадянства, які після завершення граничного терміну перебування в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), звернулися із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання.

Пунктом 3.2 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлено, що разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою (у разі наявності);

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра на матовому папері (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з'являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах);

5) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності);

6) поліс медичного страхування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (крім осіб, зазначених у підпункті 12 пункту 3.1 цього розділу).

Відповідно до п. 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Порядом продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затв. постановою КМ України від 15.02.2012 року № 150 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Слід зазначити, що Порядок обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду був затверджений наказом МВС України лише 20.07.2015 року за № 884 та зареєстрований в Міністерстві юстиції 05.08.2015 року за № 944/27389, тобто на час виникнення спірних правовідносин ще не існував.

З урахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства суд констатує, що положеннями Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання не передбачено відмову в прийнятті заяви на отримання посвідки на тимчасове проживання, в тому числі з мотивів неповноти документів, долучених до заяви, або з мотивів перебування на території України понад встановлені строки.

Також, відповідачем, при отриманні 29.05.2015 року від позивача листа-клопотання, в якому він зазначав про неправомірні дії працівників як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області під час неприйняття в нього переліку документів для оформлення повідки на тимчасове проживання в України та просив розглянути заяву про для оформлення повідки на тимчасове проживання, всупереч Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання не було прийнято рішення по суті розгляду такого листаклопотання, тобто не було прийнято рішення про надання посвідки на тимчасове проживання чи про відмову у наданні такої.

В судовому засіданні позивач також наголошував на тому, що неодноразово просив посадових та службових осіб як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області надати йому письмову відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання.

Такі дії, на думку суду, суперечать нормам Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Суд вказує на обовязок субєкта владних повноважень сприяти реалізації громадянами України, іноземцями чи особами без громадянства своїх прав, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання тощо.

Чого, однак, зроблено не було.

В той же час, як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_2, усвідомлюючи, що в нього не прийнято пакету документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання, не вчинив дій, спрямованих на подачу такого пакету незалежно від волі посадових та службових осіб як Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області, так і ГУ ДМС України у Львівській області, наприклад не скерував такі документи поштою.

Крім того, суд вказує, що пакет документів не був повний.

Зазначене підтверджується як поясненнями самого позивача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, так і поясненнями представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та приходить до висновку про необхідність зобовязання ГУ ДМС України у Львівській області прийняти у ОСОБА_2 заяву для оформлення посвідки на тимчасове проживання та розглянути її по суті (з урахуванням висновків суду).

Що ж до задоволення вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про відмову у видачі (оформленні) посвідки на тимчасове проживання в Україні та про зобовязання відповідача видати (оформити) посвідку на тимчасове проживання в Україні, то суд зазначає, що як такого рішення, передбаченого Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, ГУ ДМС України у Львівській області прийнято не було, відтак, відсутній предмет оскарження.

Крім того, суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження субєкта владних повноважень, в даному випадку ГУ ДМС України в питаннях реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів (згідно Положень про Державну міграційну службу України та її територіальних органів).

Звідси, у задоволенні таких вимог слід відмовити.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що положення як ст. 19 Конституції України, так і ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідачем дотримані не були, що зумовило звернення громадянина Азербайджанської республіки ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, визначених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Керуючись ст.ст. 2, 7- 14, 18, 19, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти та розглянути по суті заяву іноземця чи особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання, подану ОСОБА_2, громадянином Азербайджанської республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1, 29.05.2015 року, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 20.10.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.