Справа № 824/2296/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/2296/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ, третя особа ОСОБА_1 про скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким скасувати постанови, якими накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№044920 від 03.09.2008 р., видану Шевченківським ВДВС Чернівецького МУЮ, постанову про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на майно боржника ВП№22258948 від 01.11.2010 р., видану Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати Шевченкіський ВДВС Чернівецького МУЮ винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що розташована за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Героїв Сталінграду, буд. 14, що перебуває в іпотеці ТОВ "Кей Колект" на підставі іпотечного договору від 27.08.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 27 серпня 2007 р. уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором укладено Іпотечний договір від 27.08.2007 року. За умовами договору АКІБ «УкрСиббанк» передав в іпотеку ОСОБА_1 нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Обтяження, згідно зазначеного іпотечного договору, 12.12.2011 р. відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" відповідно до договору факторингу. Позивач зазначає, що 10.09.2015 р. при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки накладено арешт згідно постанов Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ. Такі дії державного виконавця позивач вважає протиправними, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Також зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок іпотеки. Оскільки, позивач є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» з 27.08.2007 р., згідно норм чинного законодавства, має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок іпотеки: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що постанови, якими накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№044920 від 03.09.2008 р., видана Шевченківським ВДВС Чернівецького МУЮ та постанова про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на майно боржника ВП№22258948 від 01.11.2010 р., видана Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 прийняті без дотримання норм чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Позивач в клопотанні від 13.10.2015 р. підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач в судовому засіданні не зявився, був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи. В письмовому клопотанні від 13.10.2015 р. просить розглянути справу без участі представника Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ. Вирішення позовних вимог покладає на розсуд суду.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, дату та час судового розгляду справи.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе та доцільне розглянути дану адміністративну справу без участі сторін по справі на підставі наявних в ній матеріалів в порядку письмового провадження, що відповідає вимогам п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 серпня 2007 р. АКІБ «УкрСиббанк» надано громадянці ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 19171 доларів США та зобовязано сплачувати проценти за його користуванням. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 96813,55 грн. за курсом Національного банку України, на день укладення договору. (а.с. 11-19).

Судом встановлено, що в забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором було укладено Договір Іпотеки від 27.08.2007 р. №61881, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» передав в іпотеку ОСОБА_1 нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 22-26).

Відповідно до договору факторингу від 12.12.2011 р. АКІБ «УкрСиббанк» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" право вимоги на предмет Договору Іпотеки від 27.08.2007 р. №61881. (а.с. 47-55).

Позивачу 10.09.2015 р., при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки, згідно Договору від 27.08.2007 р. №61881, накладено арешт постановами Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, яка знаходиться в матеріалах справи. (а.с. 59-61).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998 р., №202/98-ВР (далі - Закон №202) державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом, а згідно ст.1 цього ж Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, примусове повне і неупереджене виконання рішень, передбачених законом.

Згідно ст.2 Закону №202 правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Основним нормативно-правовим актом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі - Закон №606), на виконання якого, наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року, №512/5 (зареєстровано у Мінюсті 02.04.2012 р., №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Крім цього, державний виконавець як суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, державний виконавець у своїй діяльності зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом №606 та Інструкцією.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно з п. 4.1 Інструкції встановлено, що виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому главою 4 Закону № 606.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 606 встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Закону № 606 стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 54 Закону № 606 примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку " від 5 червня 2003 року N 898-IV (далі Закон № 898) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст. 3 Закону №898 встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону № 898 у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, вказана норма встановлює пріоритет Іпотекодержателя та передбачає черговість реалізації зареєстрованих прав та вимог на нерухоме майно та, відповідно, черговість повернення заборгованості, в результаті невиконання позичальником своїх основних зобовязань.

Матеріалами справи підтверджується, що в забезпечення належного виконання зобовязання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 серпня 2007 р., було укладено Договір Іпотеки від 27.08.2007 р. №61881, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» передав в іпотеку ОСОБА_1 нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Як встановлено в ході судового розгляду справи, право за Договором іпотеки було відступлено АКІБ «УкрСиббанк» 12.12.2011 р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" - новому іпотекодержателю. Відповідно до договору факторингу АКІБ «УкрСиббанк» відступив всі права та обов'язки за іпотечним договором - позивачу, який одержав право замість первісного кредитора вимагати від боржника ОСОБА_1 належного виконання зобов'язань за Кредитним та Іпотечним договорами.

Заміна та реєстрація іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на підставі договору відступлення прав за іпотечним договором підтверджується Відомістю з Державного реєстру Іпотек, яка знаходиться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчих дій щодо арешту спірного нерухомого майна, право іпотеки на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку не припинено, кредитний договір, іпотечний договір, договір факторингу та договір про відступлення прав за іпотечним договором недійсними не визнано.

Так, відповідно до ст. 20 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 12.07.2001 року № 2658-III, якщо обтяжувач відступив іншій особі прав за правочином, на підставі якого виникло обтяження, ця особа набуває всі відступлені права стосовно предмета обтяження, включаючи встановлений пріоритет.

З аналізу зазначеної норми законодавства слідує, що звернення стягнення на заставлене майно та звернення до суду з позовом є правом кредитора, відповідно звернення стягнення на заставлене майно є правом іпотекодержателя.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем під час винесення оскаржуваних постанов не було враховано, що об'єкт нерухомого майна, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, перебуває під обтяженням, чим порушено законні права та інтереси позивача, внаслідок чого призвело до позбавлення законного права першочерговості звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором іпотеки.

Крім цього, оскільки позивач є іпотекодержателем та враховуючи, що обтяження на предмет іпотеки накладено 27.08.2007 р., а постанови відповідача винесено 03.09.2008 р. та 01.11.2010 р., тобто пізніше, суд приходить до висновку, що саме позивач має пріоритет щодо звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом №898, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення відповідачами арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці позивача, обмежує забезпечене іпотекою право останнього на першочергове право задоволення своїх вимог за кредитним договором №0 від 27 серпня 2007 р. за рахунок предмету іпотеки.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача щодо обраного ним способу захисту його порушеного права в позовній вимозі про зобов'язання Шевченкіський ВДВС Чернівецького МУЮ винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: квартири, що розташована за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Героїв Сталінграду, буд. 14, що перебуває в іпотеці ТОВ "Кей Колект" на підставі іпотечного договору від 27.08.2007 р. та зазначити наступне.

Згідно положень Закону №606 з метою відновлення порушеного права субєкта звернення до суду, саме на суд покладається обовязок скасовувати незаконне рішення державного виконавця, який на підставі судового рішення вчиняє відповідні виконавчі дії.

Спосіб захисту порушеного права у вигляді скасування оскаржуваних постанов охоплює собою спосіб захисту порушеного права у вигляді зобовязання державного виконавця звільнити з-під арешту нерухоме майно, а тому потреби зобовязувати це вчиняти виконавчу службу немає. У звязку із чим, в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

За таких обставин, суд вважає, що слід задовольнити адміністративний позов ТОВ "Кей Колект" частково, а саме скасувати оскаржувані постанови державного виконавця АА№044920 від 03.09.2008 р. та ВП№22258948 від 01.11.2010 року.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено законність прийнятих рішень.

Згідно з ч.3 ст. 94 КАС, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку із частковим задоволення адміністративного позову, суд вирішує повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, в сумі 1218 грн., згідно платіжного доручення №2478 від 14 вересня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції задовольнити частково.

2. Скасувати постанови, якими накладено арешт на спірне нерухоме майно, а саме: постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№044920 від 03.09.2008 р., видану Шевченківським ВДВС Чернівецького МУЮ, постанову про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на майно боржника ВП№22258948 від 01.11.2010 р., видану Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" судовий збір в сумі 1218 грн. згідно платіжного доручення №2478 від 14 вересня 2015 року.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна