Справа № 2-а-34/10
Суддя: Баренко С. Г.
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Житомирський районний суд Житомирської області
Справа № 2а- 34/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 20-00 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого - судді Баренко С.Г.

за участю секретаря судового засідання Лех А.А., позивача,

сільського голови,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.

Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до

Гуровецької сільської ради (далі - рада)про зміну формулювання причин

звільнення, внесення змін до трудової книжки, стягнення допомоги для

вирішення соціально - побутових питань та відшкодування немайнової

ико ди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 0.0. звернувся до суду із адміністративним позовом до

зади з приводу його незаконного звільнення з посади головного

5ухгалтера за прогули. Позов, з посиланням на вимоги

ст.ст.232,235,237,237-1 КЗпП України,ст.11 Закону України «Про

відпустки» мотивовано тим, що перебуваючи у відпустці, позивач

захворів, а тому мав право на продовження відпочинку. 2.10.2007

позивач звернувся із заявою про звільнення його з роботи за п.1 ст.Зб

КзпП України. Питання про його звільнення не розглядалася на

профкомі ради. Внаслідок незаконного звільнення та розповсюдження

сільським головою образливих висловів на адресу позивача, останній

зазнав моральних страждань, викликаних приниженням його

«есті,гідності,ділової репутації, яку у грошовому виразу позивач

визначає в сумі 100 000 грн. До того ж з вини ради позивачеві не

Сплачено 1095 грн.13 коп. матеріальної допомоги

У ході розгляду справи позов було підтримано позивачем у

повному обсязі. На думку позивача він мав право особисто продовжувати

перервану його відпустку хворобою, що прямо передбачено у ст.11 ЗУ

«Про відпустки».По завершенню продовжуваної відпустки, позивач

25.09.2007 вийшов на роботу, проте виявив зламаний сейф, в якому

знаходилися належна йому готівка, документи. Цей факт негативно

вплинув на його самопочуття, а тому він не міг більш залишатися на

роботі. 02.10.2007 позивач змушений був рекомендованим листом

направити до ради заяву про його звільнення за згодою сторін. Не

заперечував, що його було засуджено за ст.ст.350,357 КК України за

заявою сільського голови Стверджував, що сільський голова розповсюджувала щодо нього неправдиву інформацію, принижуючи його честь, гідність, ділову репутацію. Внаслідок незаконного звільнення позивач не зміг працевлаштуватися на роботу за фахом. Просив його позов задовольнити.

Сільський голова вважає,що вимоги ОСОБА_1 0.0. є не ґрунтовними. Позивач не мав право особисто продовжувати надану йому відпустку. Надання відпустки та її продовження здійснюється за наказами сільського голови за заявою працівника. Наполягала, що позивач систематично порушував трудову дисципліну, за що його неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивач ігнорував розпорядження голови, поводив себе неетично. Поверхове ставлення позивача до своїх обов»язків негативно впливало на репутацію ради, порушувало права працівників, інтереси юридичних осіб. Зокрема, позивач допускав несвоєчасні нарахування заробітної плати працівникам ради, перерахування підприємствам грошей за користування електроенергією, засобами телефонного зв»язку тощо. Погрожував неї розправою, викрав печатку, за що позивача було засуджено. У 2007 році матеріальна допомога жодному з працівників не надавалася з причин відсутності кошторису для цього. Стягнення моральної шкоди на захист честі, гідності не передбачено трудовим законодавством. Просить у задоволенні позову відмовити.

Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали даної та цивільної справи за № 2-228/08, судом встановлені обставини, які відповідають трудовим правовідносинам з суб»єктом владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів обох справ позивач працював у раді на різних посадах. Відповідно до розпорядження сільського голови № 248 від 15.10.2007 його було звільнено з посади головного бухгалтера на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за згодою профспілкового комітету(а.с.27,86 справи №№ 2-228/08).

Згідно із розпорядженням сільського голови від 18.06.2007 позивачеві,за графіком, була надана порічна відпустка у проміжок часу з 12.07.2007 по 10.08.2007.Під час відпустки позивач лікувався протягом 25.07.2007 - 19.08.2007, 20.08.2007 - 4.09.2007,5.09.2007 - 24.09.2007, що підтверджується відповідними листками тимчасової непрацездатності. Відповідно до табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 0.0. з 25 вересня по 14 жовтня 2007 року на роботу не виходив. Вимогу сільського ГОЛОВІ* про надання документів про причину відсутності на робочому місці не виконав.

Суд вважає, що твердження позивача про правомірність продовження ним своєї відпустки з причин його хвороби? як це передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЗУ «Про відпустки»)а тому у відповідача не було жодних підстав для звільнення позивача за прогули,є помилковим. Аналіз змісту згаданої статті Закону дає підстави для висновку, що в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, керівник зобов»язаний своїм розпорядженням

2

ав право на продовження відпустки, але за відповідною заявою, при аданні належних документів та за розпорядженням голови. Та ;бставина, що позивач передавав листи непрацездатності секретарю :ільради,не звертаючись із заявою до сільського голови, який є 'оловною посадовою особою, очолює роботу ради і виконкому, та не ІИХОДИВ на роботу на свій власний розсуд, не може свідчити про неправомірність дій сільського голови. Звернення позивача до Правоохоронних органів з приводу зламаного сейфу також не е поважною причиною неявки позивача на роботу протягом тривалого часу.

Покликання позивача на його заяву до сільського голови з зроханням звільнення його за угодою сторін, на думку суду, не відповідає вимогам п.1 ст. 36, ст.39 КЗпП. До того ж на час подання цієї заяви позивач вже скоював прогули без поважних причин.

Відповідно до ст.ст.5,10 Закону України «Про державну службу», ст.139 КЗпП позивач повинен сумлінно виконувати свої обов»язки, не допускати порушень трудової дисципліни, точно виконувати розпорядження керівника.

Втім позивач неодноразово скоював прогули, за що до нього неодноразово вживалися заходи дисциплінарного впливу, але до позитивних наслідків це не призвело і він знову був відсутній на роботі без поважних причин.

Аналіз змісту постанови КМУ від 9.03.2006 № 268 «Про /порядкування структури та умов оплати праці працівників апарату зрганів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів дає підстави для висновку суду, що матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань може надаватися працівникам апарату у иежах затвердженого радою кошторису. За дослідженими доказами зстановлено, що таки витрати у 2007 році не були передбачені і годному з працівників апарату ради не виплачувалися. Адже при відсутності кошторису сільський голова не міг надати позивачеві таку матеріальну допомогу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже рішення суб»єкта владних повноважень є законним тоді, коли відповідає вимогам закону та визначеній компетенції органу, який його прийняв.

Ураховуючи досліджені докази в їх сукупності, розглянувши справу у межах позову, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача з роботи за прогули відповідач порушення закону не допустив та не перевищив свої повноваження, що е підставою для відмови у задоволенню позову.

Вимога позивача у частині відшкодування моральної шкоди за приниження його честі, гідності та ділової репутації не регулюється трудовим законодавством, а в решті вимоги ОСОБА_1 0.0. стосовно ,немайнової шкоди є похідними.

З

З огляду на наведене,керуючись: ст.19 Конституції України

ст.11,12 Закону України "Про відпустки", Законом України "Про місцеве самоврядування", ст.5,10 Закону України "Про державну службу", п.1 ст.Зб, п.4 ст.40, ст.ст139,117,221,237-1 КЗпП України, ст.ст.16,23 ЦК України, ст.ст.69,70,94,99,158-163,167 КАС України суд, -

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Туровецької сільської ради про зміну формулювання причин звільнення, внесення змін до трудової книжки, стягнення допомоги для вирішення соціально - побутових питань та відшкодування немайнової шкоди відмовити за безпідставністю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом 20 днів після

ПОСТАНОВИВ :

подання заяви про апеляційне оскарження. Така заява подається протягом 10 /цйів з дня Проголошення рішення через Житомирський районний судг. / /

ОСОБА_2