Справа № 826/15605/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2015 року ( в порядку письмового провадження) № 826/15605/15

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк " АКТИВ-БАНК" Шевченко О.В.
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

Суддя: Кротюк О.В.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» - Шевченка Олександра Володимировича, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» Шевченка О.В. щодо нікчемності правочинів, а саме: Договір ДФО-01-181348 від 16.06.2014 року укладений з ОСОБА_3 на користь третьої особи ОСОБА_1; Додатковий договір № 1 від 16.06.2014 року укладений з ОСОБА_1; Транзакція за № 4806 від 16.06.2014 року на суму 15 000, 00 доларів США (п'ятнадцять тисяч доларів США);

- зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» Шевченка О.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що порушує презумпцію правомірності правочину та права позивача, у зв'язку з чим просить задовольнити позов.

Уповноважена особа подала до суду заперечення проти позову, у яких наполягає на нікчемності договору, оскільки правочин був вчинений з метою створення штучного обов'язку Фонду по відшкодуванню за рахунок держави коштів заявника, спрямований на заволодіння коштами держави. Уповноважена особа Фонду наполягає на тому, що позивач не має статусу вкладника, на кошти якого поширюються гарантії Фонду.

В судовому засіданні 28.09.2015 року судом ухвалено відмовити відповідачу у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі та залучення до участі у справі третіх осіб з підстав їх необґрунтованості та в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «АКТИВ-БАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір строкового вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-01-181348 на користь третьої особи ОСОБА_1 (позивача).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що банк відкриває вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_2 та приймає на нього грошові кошти у розмірі 15 000 дол.США.

Згідно умов додаткового договору № 1 від 16.06.2014 до договору № ДФО-01-181348 передбачено, що ОСОБА_1 набув право на вклад за основним договором та вважається вкладником за основним договором.

До матеріалів справи додана копія платіжного доручення в іноземній валюті № 3 від 16.06.2014 про перерахування коштів у розмірі 15 000 дол.США на вказаний депозитний рахунок.

Разом з тим судом встановлено, що 23.12.2014 постановою Правління НБУ № 838 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «АКТИВ-БАНК».

24.12.2014 року, на підставі постанови Правління НБУ від 23.12.2014 року № 838, Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «АКТИВ-БАНК» строком на 1 рік з 24.12.2014 року по 23.12.2015 року. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича.

24.12.2014 року ліцензії ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» повернуто до Національного банку України.

21.01.2015 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» - Шевченка О.В. із заявами, у яких просив визнати його як кредитора за всіма рахунками, відкритими на його ім'я, а також просив включити його до реєстру вкладників, яким надаються гарантовані Фондом виплати.

Листом від 24.02.2015 вих. № 548/02-4-1 в порядку ст. 37, 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивача повідомлено про визнання нікчемними правочини, а саме: Договір ДФО-01-181348 від 16.06.2014 року укладений з ОСОБА_3 на користь третьої особи ОСОБА_1; Додатковий договір № 1 від 16.06.2014 року укладений з ОСОБА_1; Транзакція за № 4806 від 16.06.2014 року на суму 15 000, 00 доларів США (п'ятнадцять тисяч доларів США).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 4452-VI від 23.02.2012, далі - Закон) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч.1 ст.26 Закону).

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.26 Закону).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч.2 ст.27 Закону).

В той же час, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 N 14 затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення).

Це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду (п.1 Розділу 1 Положення).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку (пункт 3 розділу 3 Положення).

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (п.2. розділу 4 Положення).

Згідно пункту 1,2 розділу 5 Положення після одержання Загального Реєстру (Реєстру переказів) та коштів від Фонду банк-агент відповідно до умов договору, укладеного з Фондом, починає виплати гарантованих сум відшкодувань.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно:

- зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування;

- зміни розміру належних їм сум;

- зміни особи вкладника;

- змін реквізитів вкладників;

- змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників (п.6 Розділ 3 Положення).

Окрім того, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч.2 ст. 38 Закону).

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п.1. ч.4 ст. 38 Закону).

Аналіз вказаного дає підстави суду зазначити про таке.

Нікчемний правочин є таким в силу закону і жодного рішення (в тому числі і судового) для цього не вимагається. Разом з тим, Уповноважена особа ФГВФО в силу положень ст. 38 Закону лише повідомляє про нікчемність правочину і вживає дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відтак, оскаржуване рішення Уповноваженої особи ФГВФО відносно правовідносин сторін за Вкладом не спричиняє, само по собі, жодних юридичних наслідків, в тому числі і для позивача. Окрім того, само по собі рішення Уповноваженої особи ФГВФО про нікчемність не існує як конкретний документ, який виготовлено в натурі та має свої певні реквізити, як-от: дата, номер, зміст, підпис. Позивач вочевидь помилково підміняє поняття «рішення» та «дії». А тому таке рішення не може, у зв'язку з цим, порушувати права та інтереси позивача. Оскільки права та інтереси позивача не порушуються, то в цій частині позову слід відмовити.

Щодо вимог про зобов'язання подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, слід зазначити, що додаткова інформація подається Уповноваженою особою до Фонду у разі не включення відомостей про особу до переліку вкладників, який складається Уповноваженою особою Фонду.

В даному випадку позивача не було включено Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників. При цьому, позов не містить у прохальній частині вимог щодо оскарження бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до Переліку вкладників, що є передумовою для вирішення питання про надання Уповноваженою особою до Фонду додаткової інформації про позивача. У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на наведене суд також не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цілому.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк