Справа № 2а/0270/4108/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ К/800/35880/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Барської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.03.2013

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013

у справі №2а/0270/4108/12

за позовом Державного підприємства «Барський спиртовий комбінат»

до 1. Барської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області

2. Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про відшкодування податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ДП «Барський спиртовий комбінат» звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 293051 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.03.2013 позов задоволено повністю.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 99354 грн.

Барська МДПІ Вінницької області ДПС подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 III, ч.ч. 1, 2 ст. 99, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період з серпня по вересень 2007 року ДП «Барський спиртовий комбінат» заявлено до бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 750279 грн.

На підставі акту від 19.11.2007 № 183/23/00376372 позапланової виїзної документальної перевірки Барською МДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 19.06.2008 № /0 про зменшення позивачу бюджетного відшкодування в загальній сумі 293051 грн., в т.ч.: в сумі 198154 грн. за серпень 2007 року та в сумі 94897 грн. за вересень 2007 року.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення з метою доведення до платника нових строків погашення податкових зобов'язань прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.11.2007 № 8516/23//0, від 24.01.2008 № 502/23//1, від 23.03.2008 № 2899/23//2, від 28.05.2008 № 5055/23//3.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2008 у справі № 2а-7536/08 вказані податкові повідомлення-рішення визнано протиправними та скасовано.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2009 скасовано постанову суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.08.2012 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2009 скасовано, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2008 залишено в силі.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність заявлення позивачем за деклараціями за серпень-вересень 2007 року бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 293051 грн. встановлено судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що частина бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень-вересень 2007 року в сумі 193697 грн. повернута позивачеві шляхом перерахування відповідних коштів на банківський рахунок.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення на користь позивача бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 99354 грн.

Посилання податкового органу в касаційній скарзі на те, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення бюджетного відшкодування поза межами граничного строку, встановленого п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 III, суд касаційної інстанції вважає помилковими.

Згідно з п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У відповідності до п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 III заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Згідно з п.п. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи, зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що оскарження в адміністративному або судовому порядку платником податку рішень податкового органу про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість зупиняє перебіг 1095-денного строку на звернення платника до суду з позовом про стягнення такого бюджетного відшкодування. При цьому за закінченням процедури оскарження перебіг строку на звернення до суду з відповідним позовом починається з початку.

Таким чином, оскільки процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, в т.ч. за серпень та вересень 2007 року, закінчилась 02.08.2012 (ухвала Вищого адміністративного суду України від 02.08.2012 у справі № 2а 7536/08), позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення вказаного бюджетного відшкодування 27.08.2012, не пропустив встановленого п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 III строку на звернення до суду з таким позовом.

Підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Барської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун