Справа № 819/2018/15
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2018/15

23 вересня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Ходачкевич Н.І.

за участю:

представника ползивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 до Бучацька обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Бучацької об»єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення за № 70/НОМЕР_1 від 28.04.2015 року № 69/НОМЕР_2 від 28.04.2015 року № 71/НОМЕР_3 від 28.04.2015 № 72/НОМЕР_4 від 28.04.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно винесені податкові повідомлення-рішення, оскільки на час винесення вказаного наказу про призначення перевірки діяла заборона на проведення перевірок запроваджена статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та п. 1 постанови КМУ від 13 серпня 2014 р. № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», відтак податковий орган був наділений правом призначення такої перевірки виключно на підставах визначених п. 2 вказаної постанови, тобто на підставі постанови прокурора в межах кримінального провадження та у порядку визначеному кримінальним-процесуальним кодексом України. Бучацькою ОДПІ призначено вказану перевірку тільки на підставі постанови прокурора, а відтак оформлення результатів такої перевірки та винесення податкового повідомлення рішення визначено спеціальний порядок та наявність спеціальних умов. Крім того, відповідачем зроблено висновок про перевищення ОСОБА_4 ліміту єдиного податку виходячи з протоколів допитів свідків, що були допитані в межах кримінального провадження, які вказували на взаємовідносини з ОСОБА_4 Суми доходу згідно протоколів допитів вказаних осіб під час перевірки підсумовувались та виведено загальну суму доходу за 1261807грн. Проте, вказана інформація не відповідає дійсності не може братися до уваги в силу ст. 83 ПК України, а могла бути підставою для проведення зустрічної звірки, оскільки вказана особа не вказала який саме товар вона придбала у ОСОБА_4 та яким чином вона з нею провела розрахунок. Позов просить задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях, та пояснив, що в акті перевірки правомірно зафіксовано порушення норм податкового законодавства, а відтак вимога позивача про скасування рішень є безпідставною. В позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідачем у зв»язку з отриманням постанови прокуратури Івано-Франківської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. За результатами перевірки складений акт від 25.12.2014р. № 1584/17-

В даному ОСОБА_2 №1584/17- від 25.12.2014 року про результати перевірки у приватного підприємця ОСОБА_4 відображено наступні порушення:

порушення абз.4 п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, а також п.8.1, 8.2, 8.4 розд. 8 Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 року № 1588 із змінами та доповненнями внаслідок неподання протягом перевіреного терміну звітів 20-ОПП щодо наявності власних та орендованих приміщеннях, у яких здійснюється підприємницька діяльність;

порушення п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р., у результаті незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року;

порушення п.44.1 ст.44, пп.177.10 ст.177, пп. 296.1.1 п.296.1 ст. 296 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р., а саме не ведення обліку доходів та витрат у 2011р., неналежне ведення обліку доходів та витрат у 2013р.;

порушення пп. 2) 291.4 п. 291.4 ст.291 Податкового кодексу України № 2755-УІ юд 02.12.2010р. з наступними змінами та доповненнями, а саме перевищено обсяг доходу у 2013р. на 261807,00грн., в. результаті чого донараховано єдиного податку із суми перевищення доходу за 2013р. в сумі 39271,05грн.

порушення п. 2.6 глави 2 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. №637 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005року за №40/10320 з наступними змінами та доповненнями за 2013р в сумі 446207,00грн.

Щодо скасування податкових повідомлення-рішень №70/НОМЕР_1 від 28.04.2015р. № 69/НОМЕР_2 від 28.04.2015р. слід зазначити.

Як, вбачається з акту перевірки встановлені відповідачем порушення, ґрунтуються на висновку про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на спрощеній системі оподаткування 2-ї категорії перевищила обсяг доходу за період 2013 року більше 1 млн. грн., а саме 1261807 грн.

Даний висновок про перевищення ОСОБА_4 ліміту єдиного податку ґрунтується на протоколах допитів свідків, що були допитані в межах кримінального провадження, які вказували на взаємовідносини з ОСОБА_4 Суми доходу, згідно протоколів допитів вказаних осіб під час перевірки підсумовувались та становить 1261807 грн.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_5, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до протоколу допиту у ФОП ОСОБА_4 закуплено товару в 2013 році на суму 360000 грн.

Вказана інформація відповідно до ст. 83 ПК України, могла бути підставою для проведення зустрічної звірки, оскільки вказана особа не вказала який саме товар вона придбала у ОСОБА_4 та яким чином вона з нею провела розрахунок.

Постановою КМУ від 27.12.2010 року N 1232 «Про затвердження Порядку проведення органами» визначено порядок проведення державною податковою службою зустрічних звірок.

Зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій і якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Бучацькою МР ДПІ було відправлено відповідний запит на проведення зустрічних звірок у підприємців з числа допитаних в якості свідків.

Дана заява на проведення зустрічної звірки була скерована ДПІ в Івано-Франківській області до Долинської МР ДПІ якою проводилось звірку. Підприємець ОСОБА_5 пояснила, що таких показів, як те, що вона придбала у ОСОБА_4 товару на суму 360000 грн. за 2013 вона не надавала, а лише вказала, що даний обсяг товару закуплений у період 2011-2013 років у підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також і ОСОБА_4

Крім того, повідомила, що на запит з Долинської МР ДПІ на проведення зустрічної звірки зазначила суму, що відображено на арк. 25 акту перевірки за період з 2011 року по 2013 рік - 380000 грн. а не за 2013 рік, як це відображено в акті. Дана сума вказана з врахуванням взаємовідносин з підприємцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також і ОСОБА_4

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2, ст.З цього ж Закону України бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документам визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. «№88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704 первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, влючаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні' встановлено вимоги - до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарський операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складати зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. № 88 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704. первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яках складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку .можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов»язань власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З врахуванням викладеного, факт реалізації позивачем продукції свідчать виключно накладні з квитанціями про оплату проданого товару, а протоколами допитів свідків наявність чи відсутність господарських операцій підтверджуватись чи спростовуватись не можуть.

Щодо штрафної санкції у податковому повідомленні-рішенні винесено Бучацькою ОДШ Головного управління Міндоходів в Тернопільській області за № 70/НОМЕР_1 від 28.04.2015 року, згідно якого донараховано штрафних санкцій на суму 2231035 грн. за порушення позивачем п.2.6 глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637 слід зазначити, що відповідно п 2.6. уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.ч2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оприбуткування готівки визначено як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткування готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки). Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжеи і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

За визначення, наведеними у пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), книга обліку - це касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - це документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Виходячи із вказаного не оприбуткування виручки до каси настає виключно тоді коли суб"єктом підприємницької діяльності не відображено у книзі обліку доходів та витрат.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 28.04.2015р. №71/НОМЕР_3 та №72/НОМЕР_4, слід зазначити, що дані податкові повідомлення рішення відповідачем винесені правомірно, висновки акту перевірки у цій частині підтверджені доказами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про задоволення позову частково .

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №70/НОМЕР_1 від 28.04.2015р. № 69/НОМЕР_2 від 28.04.2015р.

3. В решті частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено29.09.2015р.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.