Справа № 803/3554/15
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 803/3554/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Понінківська картонно-паперова фабрика до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Понінківська картонно-паперова фабрика (далі ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2015 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцької ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ТзОВ Понінківська картонно-паперова фабрика з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року, про що складено акт №355722-1/37993343 від 01.09.2015 року.

У зазначеному акті перевірки Луцькою ОДПІ зроблено висновок про порушення ТзОВ Понінківська картонно-паперова фабрика податкового законодавства та статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 1931108,87 грн., а також занижено податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 1827,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Луцькою ОДПІ 14 вересня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на 1931110,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 965555,00 грн.

Позивач не погоджується із винесеним податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що не ґрунтується на чинному законодавству. Зазначає, що донарахування йому податкового зобовязання з податку на додану вартість здійснено за результатами господарських операцій з ТОВ СГ Химпром, ТОВ Альдер Груп, ТОВ КФ Авіон, ПП Ауріта. В акті перевірки перевіряючими зроблено висновок про те, що неможливо підтвердити факт здійснення господарських операцій між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та вищевказаними контрагентами, оскільки під час перевірки платником податків не було надано документів, які підтверджують походження та транспортування товару від згаданих контрагентів, а також неможливо встановити ланцюг постачання продукції. Проте позивач вказує на те, що згідно умов укладених договорів з цими контрагентами транспортування товарів здійснювалося до місцезнаходження покупця, тобто ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика, та за рахунок постачальників, а право власності на товар переходило від продавця до покупця на складі покупця за адресою: Хмельницька область, Полонський район, смт. Понінка, вул. Перемоги, 34. У звязку з цим ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика не є стороною транспортного процесу під час здійснення постачання товарно-матеріальних цінностей від вищевказаних контрагентів, а приймання товарів здійснювалося відповідно до видаткових накладних за місцезнаходженням покупця.

Відсутність документів щодо транспортування товарів може вказувати лише на неналежне виконання договірного обов'язку контрагентом по передачі пакету документів покупцеві, проте не підтверджує факт безтоварності операції з цим контрагентом, а господарські операції щодо придбання товарно-матеріальних цінностей у вищезазначених контрагентів підтверджуються документами, якими є договір, специфікація, видаткова накладна, податкова накладна. В сукупності всі ці документи повністю відповідають поняттю «первинні документи», що визначені у ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Позивач вказує на те, що перелік первинних документів, які вивчались перевіряючи ми, зазначено в акті перевірки, де зроблено їх детальний опис, що підтверджує їх наяність та реальність здійснення господарських операцій.

Крім того, позивач зазначає, що органи державної податкової служби не наділені функціями з контролю за дотриманням цивільного законодавства та законодавства про підтвердження походження товарно-матеріальних цінностей, а відтак платники податків не зобовязані підтверджувати походження товарів під час перевірок.

У звязку з цим позивач вважає, що висновок перевіряючих Луцької ОДПІ про непідтвердження фактів здійснення господарських операцій між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та згаданими вище контрагентами є безпідставним та протиправним, а надані під час перевірки первинні документи складені без порушення податкового законодавства, про що не заперечується Луцькою ОДПІ в акті перевірки.

Що стосується зазначення в акті перевірки, що деякі контрагенти ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика відсутні за місцезнаходженням, то позивач вказує, що відсутність за юридичною адресою контрагентів не може бути підставою для встановлення факту відсутності здійснення господарських операцій, чи визнання недійсними укладених та виконаних з ними договорів. Крім того, під час укладення та виконання договорів згадані контрагенти перебували на податковому обліку, мали чинні свідоцтва платників податку на додану вартість, та щодо них не було внесено відомостей до публічно доступних реєстрів про стан і види діяльності, які б суперечили чинному законодавству. Водночас чинним законодавством України не передбачена відповідальність платника податків за зобовязання іншої особи, у тому числі і за податкові зобовязання.

Також в акті перевірки не зазначено жодного рішення суду, яким встановлено, що укладені договори між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та його контрагентами визнано недійсними, чи нікчемними. Крім того, в акті перевірки не зроблено посилання на закон, яким прямо встановлена недійсність, чи нікчемність договору, або первинних документів.

На підставі наведеного позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 14 вересня 2015 року № протиправним та просить його скасувати.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача адміністративний позов не визнав. Вважає, що господарські операції між позивачем та ТОВ СГ Химпром, ТОВ Альдер Груп, ТОВ КФ Авіон, ПП Ауріта не підтверджені належними первинними документами: товарно-транспортними накладними, технічною документацією, сертифікатами відповідності на придбаний товар, документами, що підтверджують якість товару. Внаслідок цього в ході перевірки не встановлено походження продукції, його виробника, а також не підтверджено фактичний рух товарів від постачальників.

Крім того, щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ СГ Химпром порушено кримінальне провадження, внаслідок чого директором цього підприємства надано пояснення, в яких він зазначає, що первинні бухгалтерські документи, які стосуються придбання та реалізації товарно-матеріальних цінностей він не складав та не підписував.

Також кримінальні провадження порушено щодо господарської діяльності ТОВ Альдер Груп та щодо службових осіб ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову ТОВ СГ Химпром відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що Луцькою ОДПІ в період з 11.08.2015 року по 25.09.2015 року було проведено планову виїзну перевірку ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року, про що було складено акт №355722-1/37993343 від 01.09.2015 року (а.с.11-153, том 1).

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем податкового законодавства, а саме: п.п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика завищено податковий кредит на загальну суму 1931108,87 грн., в тому числі: за січень 2014 року на суму 269,50 грн., за лютий 2014 року на суму 600,00 грн., за березень 2014 року на суму 1200,00 грн., за квітень 2014 року на суму 600,00 грн., за травень 2014 року на суму 13600,00 грн., за червень 2014 року на суму 2400,00 грн., за серпень 2014 року на суму 5200,00 грн., за вересень 2014 року на суму 5200,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 1591097,82 грн., за листопад 2014 року на суму 2160,00 грн., за грудень 2014 року на суму 302301,55 грн., за лютий 2015 року на суму 4080,00 грн., а також пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 167.1 статті 167 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 1827,00 грн. Крім того, актом перевірки встановлено порушення підприємством статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

На підставі складеного акта перевірки від 01.09.2015 року №355722-1/37993343 Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 року № (а.с.154, том 1), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 1931110,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 965555,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на наступне.

Висновок контролюючий орган про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 1931108,87 грн. зробив на підставі неможливості підтвердження факту здійснення господарських операцій між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та ТОВ СГ Химпром, ТОВ Альдер Груп, ТОВ КФ Авіон, ПП Ауріта, оскільки під час перевірки платником податків не було надано документів, які підтверджують походження та транспортування товару від згаданих контрагентів, а також неможливо встановити ланцюг постачання продукції.

Щодо встановлених Луцькою ОДПІ порушень позивачем податкового законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

ґ) виключено;

д) виключено;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені (п.186.1 ст.186 ПК України).

Місцем постачання послуг є місце фактичного постачання послуг, пов'язаних з рухомим майном, а саме: а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг; б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна; в) послуг, пов'язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання; г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов'язані з рухомим майном (п.186.2 ст.186 ПК України).

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, нормами податкового законодавства встановлено, що податкова накладна є звітним та одночасно розрахунковим документом. Наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Статтею 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон №996-ХІV) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Такі ж вимоги до первинних документів встановлені пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Договори, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення є підставою для податкового та бухгалтерського обліку, якщо вони засвідчують факт вчинення господарської операції.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів Луцької ОДПІ, судом під час розгляду справи підлягали зясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, за якими позивачем сформовано витрати операційної діяльності, належного оформлення первинних документів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика мало правовідносини з ТОВ СГ Химпром, ТОВ Альдер Груп, ТОВ КФ Авіон, ПП Ауріта.

Так, між ТОВ СГ Химпром (продавець) та ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика (покупець) було укладено договір №1/10 купівлі-продажу від 01.10.2014 року (а.с.18-20, том 2), на основі якого позивач отримав в період з січня 2014 року по червень 2015 року від ТОВ СГ Химпром товар, зазначений у видаткових накладних (вугілля, бетон, труби, круги, муфти, кабеля, фланці тощо) на загальну суму 9470830,81 грн., в тому числі ПДВ 1578471,82 грн.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 згаданого договору передача Продавцем Покупцеві у власність товару здійснюється шляхом складання й підписання видаткової накладної. Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця за адресою: Хмельницька обл., Полонський р-н, смт. Понінка, вул. Перемоги, 34.

Найменування, кількість та ціна Товару вказується у видаткових накладних, які є невідємною частиною даного Договору (пункт 1.2 договору).

На підтвердження зазначених господарських операцій позивач надав для перевірки видаткові та податкові накладні та вказує на те, що відповідно до умов згаданого договору (пункти 2.1, 2.2) поставка товару здійснювалася ТОВ СГ Химпром на склад ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика, тобто за рахунок продавця, а передача товару покупцю здійснювалась внаслідок складання та підписання видаткових накладних. На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ТОВ СГ Химпром та ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика позивач надав суду належним чином завірені копії видаткових, податкових накладних, прибуткових ордерів на товари, відомостей по партіях товарів на складах (а.с.20-249, том 2, а.с.1-250, том 3, а.с.1-19, том 4, а.с.128-190, том 5).

Судом також встановлено, що у період з листопада по грудень 2014 року ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика (покупець) перебувало у господарських відносинах з ТОВ Альдер Груп (продавець) згідно договору №01/12-14 купівлі-продажу від 01.12.2014 року (а.с.20-21, том 4), на виконання якого позивач отримав товари згідно видаткових накладних (муфти, підшипники, труби, круги, анкера, болти тощо) на загальну суму 1489907,70 грн., в тому числі ПДВ 297981,55 грн.

Відповідно до умов договору характеристики товару: найменування, кількість та ціна зазначаються у видаткових накладних на товар (п.1.3 договору).

Пунктами 2.1, 2.2 цього договору передбачено, що передача Продавцем Покупцеві у власність товару здійснюється шляхом складання й підписання видаткової накладної. Поставка товару вважається виконаною (момент поставки) після підписання видаткової накладної Покупцем. Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця на складі Покупця за адресою: Хмельницька обл., Полонський р-н, смт. Понінка, вул. Перемоги, 34.

На підтвердження реальності здійснення згаданих господарських операцій між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та ТОВ Альдер Груп позивач надав наступні належним чином завірені копії первинних документів: видаткові, податкові накладні, прибуткові ордери на товари, відомості по партіях товарів на складах, платіжні доручення (а.с.22-170, том 4, а.с.25-47, 191-250, том 5, а.с.1-10, том 6). Ненадання документів, які підтверджують транспортування товарів, позивач обґрунтовує тим, що згідно умов договору (п.2.1, п.2.2) поставка товару здійснювалася за рахунок ТОВ Альдер Груп на склад покупця, а одержання товарно-матеріальних цінностей відбулося на підставі складання та підписання видаткових накладних.

Крім того, між ПП Ауріта (постачальник) та ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика (покупець) було укладено договір поставки №2101/14 від 21.01.2014 року (а.с.214-218, том 4), на основі якого позивач придбав товар на загальну суму 176160,00 грн., в тому числі ПДВ 29360,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору постачальник зобовязується поставляти та передати у власність Покупця продукцію, визначену у п.2.1 цього договору (надалі іменується «Продукція»), а Покупець прийняти та оплатити Продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до цього договору, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 2.1 даного договору визначено, що найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначається у відповідному замовленні Покупця або узгоджується сторонами у відповідних додатках (рахунках).

Доставка Продукції здійснюється транспортом Постачальника. Адреса складу доставки зазначається Покупцем у замовленні або узгоджується сторонами у відповідному додатку. Всі витрати, повязані з транспортуванням та доставкою Продукції, включені Постачальником у вартість Продукції (пункти 5.1, 5.2 договору).

Одночасно з передачею кожної партії Продукції Постачальник передає Покупцеві наступні документи: один оригінальний екземпляр товарно-транспортної накладної чи/або накладної на відпуск Продукції; один оригінальний екземпляр податкової накладної; один оригінальний екземпляр рахунку-фактури на дану партію Продукції (пункт 5.3 договору).

Відповідно до пункту 6.1 цього договору право власності та всі ризики стосовно Продукції переходить в момент фактичної передачі Продукції Постачальником Покупцю.

На підтвердження зазначених господарських операцій позивач надав для перевірки видаткові та податкові накладні, а також платіжні доручення, з яких слідує, що він придбав в ПП Ауріта скотч двосторонній 50х50 та вказує на те, що відповідно до умов згаданого договору (пункт 6.3) приймання-передача Продукції здійснюється представниками обох сторін на складі доставки згідно наданих Постачальником супроводжуючих документів на Товар із підписанням відповідних накладних, а відтак товар постачався на склад ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика, тобто за рахунок постачальника, та одержувався на підставі накладної на відпуск продукції.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ПП Ауріта та ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика позивач надав суду належним чином завірені копії накладних на отримання товару, податкових накладних, прибуткових ордерів на товари, відомостей по партіях товарів на складах, платіжних доручень (а.с.219-250, том 4, а.с.12-24, 111-127, том 5).

Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що згідно договору поставки товару №38/46 від 03.02.2014 року (а.с.171-172, том 4) ТОВ КФ Авіон (постачальник) зобовязується передати у власність ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика (покупець) товар відповідно до видаткових накладних, актів приймання-передачі товарів, специфікаціїв тощо. На виконання даного договору ТОВ КФ Авіон поставило позивачу у січні, травні, жовтні 2014 року компютерну техніку на загальну суму 151772,97 грн., в тому числі ПДВ 25295,50 грн.

На підтвердження зазначених господарських операцій позивач надав для перевірки видаткові та податкові накладні, а також платіжні доручення, проте в акті перевірки від 01.09.2015 року №355722-1/37993343 зазначено, ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика не надано до перевірки документів, які підтверджують походження товару, якість і комплектність продукції. Крім того, на момент проведення перевірки щодо ТОВ КФ Авіон внесено запис до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України про відсутність його за місцезнаходженням.

Реальність здійснення згаданих господарських з ТОВ КФ Авіон позивач підтверджує належним чином завіреними копіями первинних документів, а саме: видатковими, податковими накладними, прибутковими ордерами на товари, відомостями по партіях товарів на складах, платіжними дорученнями (а.с.173-213, том 4, а.с.48-110, том 5).

Суд вважає, що вказані первинні документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію про спірні господарські операції та підтверджують факт їх виконання. Крім того, правильність заповнення податкових та видаткових накладних, а також інших первинних документів не оспорюється відповідачем, а документи, що підтверджують транспортування товару, та сертифікати відповідності на товар не є першочерговими документами, що впливають на підтвердження валових витрат. Непередача таких документів добросовісному платнику податків не може свідчити про нереальність здійснених господарських операцій.

Як встановлено в судовому засіданні поставка товару здійснювалася контрагентами позивача згідно видаткових накладних, а тому товарно-транспортні накладні не видавалися, а видаткові накладні, видані для ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика є первинними документами та цілком підходять для відображення господарської операції в бухгалтерському обліку позивача.

Неналежне виконання договірного обов'язку контрагентами по передачі пакету документів позивачу не підтверджує факт безтоварності операцій з цими контрагентами, оскільки аналіз норм Податкового кодексу України вказує на той факт, що у його змісті не міститься норм, які б покладали відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг) щодо обов'язку здійснювати контроль за дотриманням постачальниками вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності та декларуванні ними податкової звітності.

Дана позиція викладена і у ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, де зазначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тобто негативні наслідки, які виникають при недекларуванні зобов'язань перед бюджетом чи будь-яких інших порушень з боку постачальника, жодним чином не можуть впливати на добросовісного платника податків, який фіксує факти здійснення всіх господарських операцій у належно оформлених первинних документах. Тому несплата контрагентами до бюджету податків чи наявність інших їхніх порушень не може впливати на результати діяльності платника податків.

Також відсутність за юридичною адресою контрагентів на момент проведення перевірки не може бути підставою для встановлення факту відсутності здійснення господарських операцій, чи визнання недійсними укладених та виконаних з ними договорів. Крім того, під час укладення та виконання договорів згадані контрагенти перебували на податковому обліку, мали чинні свідоцтва платників податку на додану вартість, та не були визнані банкрутами.

Щодо обовязку надання позивачем сертифікатів якості та відповідності на придбану продукцію, то судом встановлено, що переважна більшість товарів, які придбавав позивач згідно видаткових накладних (труби, круги, муфти, анкера, болти тощо), не підлягають обовязковій сертифікації відповідно до наказу від 01.02.2005 року №28 "Про затвердження переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні". Також чинне податкове законодавство не передбачає обовязку платника податків підтверджувати походження придбаних товарів під час декларування валових витрат для отримання податкового кредиту.

Суд зазначає, що твердження відповідача про порушення кримінальних проваджень щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ СГ Химпром та ТОВ Альдер Груп, а також щодо службових осіб ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика не спростовує фактів здійснення господарських операцій між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та вищевказаними контрагентами, оскільки жодного рішення суду, яким встановлено, що укладені договори між цими субєктами господарювання визнано недійсними, чи нікчемними відповідач не надав. Також відповідач не надав суду жодного вироку суду щодо притягнення посадових осіб контрагентів позивача та посадових осіб ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика до кримінальної відповідальності за підроблення первинних документів, печаток, штампів, бланків та їх використання у фіктивній господарській діяльності.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що господарські операції між ТОВ Понінківська картонно-паперова фабрика та ТОВ СГ Химпром, ТОВ Альдер Груп, ТОВ КФ Авіон, ПП Ауріта фактично відбулися та підтверджені належним чином оформленими первинними документами.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні спору судом оскаржуване рішення, прийняте відповідачем як субєктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та наведені норми законодавства в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2015 року №, а тому останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 43449,98 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 17.09.2015 року №1852.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 14 вересня 2015 року №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Понінківська картонно-паперова фабрика за рахунок бюджетних асигнувань Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 43 449 гривень 98 копійок (сорок три тисячі чотириста сорок девять гривень девяносто вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 20 жовтня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук