Справа № 2-а-226/10
Суддя: Мельничук О. В.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.04.2010 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Мельничук О.В.

при секретарі Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайськ Миколаївської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Первомайськ Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» за 2006-2008 р.р. та її подальшої щомісячної виплати, -

ВСТАНОВИВ:

3.03.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Первомайську Миколаївської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 1.01.2006 р. до 01.01.2009 р., визнання дій відповідача неправомірними та стягнення на її користь як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги з січня 2006 року до грудня 2008 року включно у сумі 3891,90 грн., а також зобовязання відповідача надалі виплачувати соціальну допомогу згідно до вимог чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни», обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй, як дитині війни, щомісячно до пенсії повинна доплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30 (тридцять) відсотків мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 Закону України № 2195-IV від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон України № 2195- IV). Однак всупереч вимогам діючого законодавства зазначена державна соціальна допомога їй у 2006-2007 роках не виплачувалася, а у 2008 році - виплачувалась не в повному обсязі. Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" п. 12 ст. 71 було призупинено дію ст. 6 Закон України № 2195- IV в частині виплати щомісячної доплати до пенсії. 09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп-2007 (справа № 1-29/2007) було визнано положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" неконституційним. Аналогічне рішення було прийняте Конституційним Судом України 28.05.2008 року. Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснити перерахування позивачці пенсії, тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплати їй пенсії. Але відповідач в порушення ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ст.68, ч.5 ст. 124 Конституції України, відповідно до яких судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, ігнорує зазначене рішення Конституційного Суду України. Бездіяльність відповідача грубо порушує конституційні права і свободи позивачки, позбавляє її законного права на отримання перерахованої пенсії, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача..

В судове засідання позивачка надала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області надав суду лист, в якому позов не визнав, заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу без участі представника у звязку з його зайнятістю в іншому процесі.

В своїх запереченнях на позов відповідач просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати 30% надбавки до пенсії, законодавчо не визначений; застосувати мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) не можна, оскільки він застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з вказаним Законом. Також, ст. 6 Закону України «Про соціальний захисти дітей війни» від 18.11.2004р. не визначено, який орган та за рахунок яких коштів та джерел і в якому процедурному порядку здійснюється призначення та виплата пенсій, а виходячи з цього відсутні підстави для зобовязання ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у м.Первомайськ Миколаївської області провести перерахунок пенсії та забезпечити її виплату. Крім того позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а будь яких поважних причин пропуску строку та доказів не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивачка народилась 3 вересня 1943 року, що підтверджується її паспортом (а.с. 7). Отже, станом на 02 вересня 1945 р. вона не досягла вісімнадцятирічного віку, тобто на неї розповсюджується норма Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-1У від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року (далі Закон), та він має статус дитини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 3 Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 цього ж Закону, за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007р. у справі №1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», в тому числі і п.12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього ж Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 151 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9.07.2007р. п.12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратив чинність.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, відповідачем рішення про підвищення пенсії позивачці не приймалось. Отже вимога позивача щодо нарахування соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. є законною.

Що стосується твердження відповідача з приводу того, що підстави для задоволення позову відсутні у звязку з тим, що визначений Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком повинен застосовуватися виключно для розмірів пенсії, призначеної згідно з вказаним законом, то воно не може бути судом взяте до уваги, так як відповідно до ч.4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, факт відсутності визначення та врегулювання на законодавчому рівні питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус дитини війни, не може бути підставою для позбавлення позивача визначених державною соціальних гарантій та підтримки як дитини війни.

Згідно з ч.7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права.

На час розгляду справи розмір мінімальної пенсії за віком, визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ст.2 ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, встановлено з 1 січня 380 грн., з 1 квітня 406 гривень, з 1 жовтня 411 грн., при цьому зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 р. застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп.

Таким чином, розмір 30% мінімального розміру пенсії з 9.07.2007р. по 31.12.2007р. складає: з 09.07.2007р. 91,27 грн., з 1.08.2007р. 123 грн. 02 коп. (410,06 грн.х30%) ; з 01.10.2007р. 124 грн. 53 коп. (415,11 грн.х30%), всього 710 грн. 90 коп.

Отже, розмір підвищення до пенсії, яку необхідно виплатити позивачці за період з 9.07.2007р. по 31.12.2007р., складає 710,9 грн.

В рішенні Конституційного Суду України №6-пр-2007 від 09.07.2007р. у справі №1-29/2007р. зазначено, що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. А тому зміни, внесені п.2 п.41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007р. №107-УІ «Про державний бюджет на 2008 рік» до ст. 6 Закону України «Про соціальний захисти дітей війни», згідно яких розмір підвищення до пенсії дітям війни визначений у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є неконституційними і не можуть застосовуватись, оскільки не відповідають положенням Конституції України, значно звужують зміст та обсяг наданих дітям війни гарантій.

Зі змісту положень Конституції України, зазначених у статтях 95-98, та з положень Бюджетного кодексу України вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таке положення закріплено і в ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, внесення Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» суперечить вимогам Конституції України, Бюджетного кодексу України, про що також висловився Конституційний Суд України в рішенні №1рп/2008 від 22.05.2008 року, визнавши неконституційними положення п.2 п.41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже з 22.05.2008р. п.2 п.41 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» втратив чинність.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку про те, що підвищення до пенсії дітям війни з 22.05.2008р. повинно визначатись, виходячи із попередньої редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захисти дітей війни», а саме 30% прожиткового мінімуму.

Позивач ж отримує підвищення до пенсії у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Прожитковий мінімум на 2008 рік затверджений у розмірах: з 01.04.2008р. 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008р. 498 грн., тому 20% від вказаних сум складають відповідно з 22.05.2008р. 31,03 грн. на місяць, з 01.06.2008р. 96 грн. 20 коп. на місяць, 01.07.2008р. по 30.09.2008р. 96 грн. 40 коп. на місяць, з 01.10.2008р. 99 грн. 60 коп. Отже підвищення до пенсії, що належить позивачці, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. складає 715 грн. 23 коп.

Таким чином, підтверджена недоплата соціальної допомоги відповідно до ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Суд вважає за можливе поновити позиваці строк звернення до суду за період з 9.07.2007р., оскільки він пропущений з поважної причини так як позивачка є людиною похилого віку, юридично необізнаною. Крім того, рішення Конституційного суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007р. було опубліковане у «Віснику Конституційного Суду України» №4 тільки в листопаді 2007р.

Що стосується задоволення позовних вимог позивачки, щодо зобовязання виплати соціальної допомоги за 2006р., то вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у звязку з пропуском строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, так як підстави для визнання причини пропуску строку поважною не встановлені, а відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 158, 159, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у м. Первомайську Миколаївської області щодо нездійснення виплат щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008р.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у м. Первомайську Миколаївської області провести ОСОБА_1 виплату недоплаченої соціальної допомоги відповідно згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після цього, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: