Справа № 805/3573/15-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 р. Справа № 805/3573/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Краматорського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Краматорський міський центр зайнятості (далі Центр зайнятості) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 5 633,03 гривень.

Зазначали, що в період з 09 грудня 2013 року по 19 жовтня 2014 року відповідачу нарахована допомога по безробіттю у розмірі 5 633,03 гривень. У липні 2015 року за результатами звірки з органами Податкової служби України та від ТОВ «Гербалайф Україна» отримана інформація про те, що ОСОБА_1 з 09 грудня 2013 року працює за угодою цивільно-правового характеру, укладеною з ТОВ «Гербалайф Україна» та отримує дохід.

Посилаючись на те, що укладення такої угоди тягне втрату статусу безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю, просили стягнути з відповідача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5 633,03 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через службу діловодства суду надала письмові заперечення у яких просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення у звязку з пропуском строку звернення до суду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

18 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Центра зайнятості з проханням зареєструвати її як безробітну та призначити їй виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Центру зайнятості від 18 жовтня 2013 року № НТ 131018 відповідачу наданий статус безробітної. Наказом Центру зайнятості від 25 жовтня 2013 року № НТ 131025 вирішено призначити допомогу по безробіттю. Наказом від 21 жовтня 2014 року № НТ 141021 виплату допомоги припинено у звязку із закінченням строку виплати.

У вказаний період ОСОБА_1 загалом отримано 5 633,03 гривень допомоги по безробіттю.

29 липня 2015 року Центром зайнятості складено Акт «Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 271 (далі-Акт).

Як вбачається зі змісту зазначеного Акту, ОСОБА_1 з 09 грудня 2013 року працює за угодою цивільно-правового характеру, укладеною з ТОВ «Гербалайф Україна» та отримує дохід.

Ці обставини підтверджуються листом ТОВ «Гербалайф Україна» від 14 липня 2015 року № 14/07/15-1, заявою на отримання статусу дистрибютора, підписаною між ОСОБА_1 та ТОВ «Гербалайф Україна», актом виконаних робіт від 15 жовтня 2014 року.

Згідно з наказом Центру зайнятості № 199 від 03 серпня 2015 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману суму допомоги по безробіттю у розмірі 5 633,03 гривень.

04 серпня 2015 року Центром зайнятості направлена ОСОБА_1 претензія № 01-14/3564 про сплату суми боргу. Однак суму виплаченого забезпечення не повернуто.

Дослідивши матеріали справи, здійснивши оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При цьому виходить з того, що факт роботи ОСОБА_1 та отримання нею доходу у період виплати допомоги по безробіттю є беззаперечним.

Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1.

Згідно з пунктом 7 цього Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Пунктом 8 цього ж Порядку встановлено, що у разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 44 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі Закон № 5067) зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Пунктом 9 частини першої статті 45 Закону № 5067 передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Таким чином законодавець повязує право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття із наявності статусу безробітного, зареєстрованого у встановленому порядку. Водночас, втрата цього статусу повязується з виконанням безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Пунктом 4 частини другої статті 44 Закону № 5067 встановлено, що зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

За правилами частини третьої вказаної статті зазначеного Закону на особу, яка зареєстрована як безробітна, покладається відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.

Викладене кореспондується зі змістом підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, яким передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533), яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533 є допомога по безробіттю.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 зазначеного Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533 є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року № 21-20а15.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строків звернення до суду з цим позовом не приймаються до уваги.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, про отримання ОСОБА_1 доходу Центр зайнятості дізнався 28 липня 2015 року з листа ТОВ «Гербалайф Україна» (арк. справи 9), а звернувся до суду в межах місячного строку, передбаченого статтею 99 КАС України, 26 серпня 2015 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Краматорського міського центру зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Краматорського міського центру зайнятості (, р/р 1059 у ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016) 5 633 (пять тисяч шістсот тридцять три) гривні 03 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Аляб'єв І.Г.