Справа № 803/2534/15
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 803/2534/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-1 ОСОБА_2,

представника відповідача-2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Приватного підприємства «Імідж-Інвестбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоресурс» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ) звернулася з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Імідж-Інвестбуд» (далі ПП «Імідж-Інвестбуд», відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоресурс» (далі ТзОВ «Західенергоресурс», відповідач-2) про визнання недійсним договору від 18.12.2014р., укладеного між сторонами щодо купівлі-продажу автозаправної станції стаціонарного типу, загальною площею 72 м2 літера «А-1», що знаходиться в смт.Іваничі Волинської області по вулиці Залізничній, 6.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- оспорюваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що підтверджується висновком управління податкового аудиту за результатами аналізу повноти декларування та сплати до бюджету ПДВ та податку на прибуток ПП «Імідж-Інвестбуд» за результатами фінансово-господарської діяльності в грудні 2014 року, відповідно до якого придбання останнім та подальший продаж відповідачу-2 АЗС в смт.Іваничі не були відображені у податковій звітності підприємства з ПДВ та податку на прибуток і така звітність до органів ДФС не подавалась, натомість відповідачем-2 ПДВ, сплачене в ціні даної АЗС ПДВ повністю віднесено до податкового кредиту за грудень 2014 року, відповідно можливі втрати до бюджету склали: з податку на прибуток - 1 865 389грн., з ПДВ 2 038 664грн.;

- оскільки договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ПП «Імідж-Інвестбуд» від 12.12.2014р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнаний судом недійсним (рішення Господарського суду Волинської області від 02.03.2015р. набрало законної сили 11.06.2015р.) як такий, що вчинений під впливом обману, відповідно оспорюваний договір купівлі-продажу АЗС від 18.12.2014р. є недійсним в силу ст.203, 215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України як такий, що не відповідає вимогам закону, а саме: договір підписано не уповноваженою особою, вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, укладено учасниками господарських відносин з порушенням господарської компетенції (спеціальної правосубєктності).

Представники позивача в додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову від 05.10.2015р. та в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в адміністративному позові, який просили задовольнити повністю, додатково зазначивши наступне:

- товариством «Західенергоресурс» неправомірно було віднесено до складу податкового кредиту в грудні 2014 року ПДВ, сплачене в ціні товару за договором АЗС - в сумі 2 125 000грн. і як наслідок відображено в р.19 податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, в той час як у випадку не віднесення даної суми ПДВ до складу податкового кредиту, сума грошового зобовязання з ПДВ, належного до сплати згідно з поданою податковою декларацією,склала б 1 301 234грн.;

- умисел на досягнення мети, що суперечить інтересам держави при укладенні оспорюваного правочину підтверджується судовим рішенням в господарській справі №903/17/1.

Відповідач-1 в поданому запереченні на адміністративний позов та представник відповідача-1 в судовому засіданні просять в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що на момент розгляду справи будь-яких претензій чи судових спорів стосовно обєкту купівлі-продажу - АЗС - між сторонами не існує, позивачем не вказано яким чином укладений та виконаний сторонами договору правочин суперечить інтересам держави та суспільства, не наведено доказів, які б підтверджували наявність таких обставин та розмір завданих збитків. Крім того, представником зазначено, що підприємством в подальшому було схвалено укладення договору купівлі-продажу від 18.12.2014р. шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень до договору від 18.12.2014р. вже від імені повноважного представника ПП «Іміджінвестбуд», що унеможливлює визнання такого договору недійсним. При цьому, представником відповідача-1 також вказано, що підприємство подавало податкову звітність з ПДВ та податку на прибуток за грудень 2014 року, однак вона не була прийнята Луцькою ОДПІ.

Відповідач-2 в поданому письмовому запереченні від 24.09.2015 р. та представник відповідача в додаткових письмових поясненнях від 06.10.2015р. і в судовому засіданні просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- правочин, який вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому, згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, а тому позови податкових органів про визнання такого правочину недійсним судовому розгляду не підлягають, що підтверджується позицією Вищого адміністративного суду, викладеною в оглядовому листі від 06.07.2009р. №982/13/13-09;

- з наданих документів і позовної заяви не вбачається яким чином і в якому розмірі державі завдано збитки, не доведено причинного звязку між викладеними у позові порушеннями відповідачів і можливими збитками державі, не доведено наявності у сторін договору умислу на досягнення мети, що суперечить інтересам держави, не вбачається намірів сторін при укладені правочину перекрутити бухгалтерську звітність з метою ухилення від сплати податків тощо;

- сторона за договором не може і не повинна нести відповідальність за порушення податкового законодавства з боку контрагента;

- зміна власника підприємства (тримача корпоративних прав) жодним чином не впливає на вирішення питань щодо господарських правовідносин безпосередньо юридичної особи з її контрагентами, у тому числі й щодо питань відчуження майна такої юридичної особи, а тому, оскільки на момент вчинення правочину від 18.12.2014р. правоздатність та дієздатність сторін, повноваження їх представників було перевірено нотаріусом, вважається, що такий договір купівлі-продажу АЗС від 18.12.2014р. відповідав вимогам, встановленим ст.203 Цивільного кодексу України;

- відповідно до додатку до договору купівлі-продажу від 18.12.2014р. сторонами все ще визнаються умови Договору, а продавець ПП «Імідж-Інвестбуд» не оспорює факт продажу майна (АЗС) товариству «Західенергоресурс», тобто відбулось наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень чи особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину, що виключає можливість визнання такого договору недійсним.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, дослідивши подані суду письмові докази, суд дійшов наступного висновку:

Управлінням податкового аудиту Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено аналіз фінансово-господарської діяльності ПП «Імідж-Інвестбуд» щодо повноти декларування та сплати до бюджету ПДВ та податку на прибуток за результатами такої діяльності у грудні 2014 року, про що складено висновок від 24.03.2015р.

За результатами проведено аналізу наявних матеріалів встановлено можливі порушення ПП «Імідж-Інвестбуд» пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.137.1, 137.3, 137.4 ст.137, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ та податок на прибуток, що підлягають сплаті до бюджету ПП «Імідж-Інвестбуд» на загальну суму 3 904 053грн. (2 038 664грн. + 1 865 389грн.).

Наведені висновки ґрунтуються на дослідженні ряду договорів, зокрема, встановлено, що основними господарськими операціями у грудні 2014 року були придбання та подальша реалізація АЗС, що розташована у смт.Іваничі Волинської області.

Так, згідно з податковою накладною №2 від 03.12.2014р. на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2014р., ПП «Імідж-Інвестбуд» придбано у ПП «Імідж-Інвестмент» АЗС за ціною 314 074грн.98коп., в тому числі ПДВ 52 345грн.83коп.

В подальшому ПП «Імідж-Інвестбуд» в особі ОСОБА_4, відповідно до договору купівлі-продажу №719 від 18.12.2014р. та податкової накладної №3 від 18.12.2014р. реалізовано дану АЗС ТзОВ «Західенергоресурс» за ціною 12 750 000грн., в тому числі ПДВ 2 125 000грн. і вказану суму ПДВ в повному обсязі віднесено відповідачем-2 до податкового кредиту за грудень 2014 року.

Висновком констатовано, що у звязку з неподанням ПП «Імідж-Інвестбуд» декларацій з ПДВ за грудень 2014 року та податку на прибуток за 2014 рік, останнє ухилилось від сплати до бюджету 2 038 664грн. ПДВ та не відобразило в податковому обліку операції з придбання та реалізації АЗС, а відтак можливі втрати бюджету з податку на прибуток склали 1 865 389грн.

Як встановлено судом, оспорюваний договір купівлі-продажу від 18.12.2014р., нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №719, було укладено між приватним підприємством «Імідж-Інвестбуд» в особі власника підприємства ОСОБА_4 (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Західенергоресурс» в особі ОСОБА_6 щодо предмету договору - автозаправної станції стаціонарного типу, загальною площею 72 м2 літера «А-1», що знаходиться в смт.Іваничі Волинської області по вулиці Залізничній, 6.

Відповідно до пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Згідно з пп.191.1.2 п.191.1 ст.191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Обставини, на які посилається Луцька ОДПІ як на підставу своїх вимог свідчать про можливість застосування такого способу захисту прав позивача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, як визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України (оспорюваний правочин), оскільки в даному випадку пов'язані із здійсненням ним контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, здійснення контролю за своєчасністю подання передбаченої законом звітності, правильності визначення об'єктів оподаткування та обчислення податків і зборів, забезпечення ведення обліку податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на органи державної податкової служби.

При цьому, суд не погоджується з твердженням відповідача-2 як про відсутність підстав у позивача на звернення з адміністративним позовом про визнання недійсним договору, так і відсутність підстав для судового розгляду з посиланням на те, що правочин, який вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому, згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, оскільки в даному випадку, в сфері податкових правовідносин, таким, що порушує публічний порядок, з огляду на приписи ст.228 Цивільного кодексу України, може вважатись виключно договір, спрямований на неправомірне отримання ПДВ з бюджету, що прирівнюється до незаконного заволодіння державним майном, відповідно договори, спрямовані на ухилення від сплати податків чи їх мінімізацію, не охоплюються поняттям «незаконне заволодіння майном держави» і тому повинні визнаватись недійсними в судовому порядку як такі, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства чи з інших підстав (в залежності від їх наявності).

Луцькою ОДПІ обґрунтовано наявність у сторін договору від 18.12.2014р. умислу на досягнення мети, що суперечить інтересам держави наступним:

1) проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 08.04.2015р. про заниження службовими особами ПП «Імідж-Інвестбуд» податку на додану вартість та податку на прибуток на загальну суму 3 904 053грн. шляхом невідображення в податковому обліку підприємства доходів, отриманих за наслідками здійснення фінансово-господарських операцій, в тому числі із ТзОВ «Західенергоресурс»;

2) встановленням рішенням Господарського суду Волинської області від 02.03.2015р. у справі №903/17/15, яке набрало законної сили згідно з постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р., факту укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав від 12.12.2014р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під впливом обману зі сторони ОСОБА_4, і як наслідок визнання такого договору недійсним, відповідно договір купівлі-продажу АЗС від 18.12.2014р., який укладався від імені ПП «Імідж-Інвестбуд» ОСОБА_4, підписаний не уповноваженою особою.

Разом з тим, суд вважає, що податковим органом не доведено жодними доказами наявності в учасників господарської операції купівлі-продажу АЗС мети, яка завідомо суперечить інтересам держави, оскільки подання чи не подання будь-якою зі сторін договору від 18.12.2014р. податкової звітності, відображення будь-яких даних в звітності не може слугувати таким доказом, і свідчить виключно про дотримання платниками податків вимог податкового законодавства вже після вчинення правочину та в даному випадку є лише підставою для застосування контролюючим органом адміністративних заходів у вигляді перевірок платників податків, підтвердження (спростування) фактів заниження грошових зобовязань за результатами господарських операцій для відновлення публічного порядку.

Судом також не приймається до уваги твердження Луцької ОДПІ про наявність визначеної ч.1 ст.207 Господарського кодексу України підстави для визнання договору купівлі-продажу від 18.12.2014р. недійсним «укладення учасниками господарських відносин господарського зобовязання з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності)» - в звязку з підписанням договору від імені ПП «Імідж-Інвестбуд» ОСОБА_4, оскільки в подальшому сторонами за договором ПП «Імідж-Інвестбуд» в особі директора ОСОБА_5 та ТзОВ Західенергоресурс» в особі представника ОСОБА_6 - 21.07.2015р. було укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 до договору купівлі-продажу, посвідченого 18.12.2014р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№719, відповідно до якого в новій редакції викладено умови оплати придбаної АЗС, що в свою чергу свідчить про фактичне схвалення юридичною особою ПП «Імідж-Інвестбуд» - правочину, вчиненого від її імені ОСОБА_4, а відтак відсутні обставини для визнання договору від 18.12.2014р. недійсним з наведених підстав.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Всупереч наведеним вимогам, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову Луцької ОДПІ Головного управління ДФС у Волинській області до Приватного підприємства «Імідж-Інвестбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоресурс» про визнання договору недійсним слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 69-72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 20 жовтня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук