Справа № 804/19454/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2015 року справа № 804/19454/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі-відповідач), третя особа - ОСОБА_2, у якому просила:

- визнати протиправними дії державного реєстратора РС Дніпропетровського МУЮ про відмову у державній реєстрації прав на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1;

- скасувати рішення державного реєстратора РС Дніпропетровського МУЮ про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07.05.2014р. №12897796;

- зобов'язати РС Дніпропетровського МУЮ провести державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна житлового будинку з належними до нього спорудами, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 розмір частки за суб'єктом ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1, житловою площею 41,4 кв.м. та такі господарчі будівлі: сараї шлакоблочний, шлакобетонний; дощаний; погріб шлакобетонний; вбиральні цеглові; дощана; колодязь;

- зобов'язати РС Дніпропетровського МУЮ видати свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, з належними до нього спорудами, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 розмір частки ѕ за суб'єктом ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, житловою площею 41,4 кв.м. та такі господарчі будівлі: сараї шлакоблочний, шлакобетонний; дощаний; погріб шлакобетонний; вбиральні цеглові; дощана; колодязь;

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області щодо відмови у державній реєстрації прав на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у

державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07.05.2014р. №12897796.

Зобов'язано державного реєстратора Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останніх.

Заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2014 ОСОБА_1 звернулась до до РС ДМУЮ із заявою № 6451436 про державну реєстрацію права власності щодо об'єкта нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу 3/4 частин домоволодіння від 28.06.1983 року та рішень Амур - нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідачем під час розгляду заяви було встановлено, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно, який діяв до 01.01.2013 року, містяться відомості реєстрацію про права власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна в цілому за іншою особою.

Відомості стосовно скасування реєстрації за цим власником відсутні.

Крім того було встановлено, що ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2012 року скасовано заочне рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2011 року, але не скасовано додаткове рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2011 року та договір дарування від 13.09.2005 року, посвідчений ПН ДМНО Насобіною Т.В., які також були підставою для проведення реєстрації права власності на предмет спору за іншою особою.

Таким чином, керуючись статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, 07.05.2014 року відповідачем було прийнято рішення № 12897796 про відмову в державній реєстрації прав.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 12 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Також приписами ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно п. 41 постанови КМУ № 1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що жодного документу про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, що є предметом спору за попереднім власником, а також про скасування договору дарування від 13.09.2005 року, посвідченого ПН ДМНО Насобіною Т.В., що було підставою для проведення державної реєстрації, і на що не звернув уваги суд першої інстанції до розгляду РС ДМУЮ позивачем надано не було, а відповідно підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання дій державного реєстратора протиправним та скасування рішення останнього про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень - відсутні.

Щодо позовних вимог про повторний розгляд заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, слід зазначити наступне.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ (далі за текстом - «Закон №1952-1V»), ст. 11 Закону №1952-ІУ визначено, що порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначається Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 (далі за текстом - «Порядок № 1141»).

Так, ч. 4 Порядку № 1141 визначено, що ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема: 1) реєстрацію заяв (запитів) у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав (далі - база даних про реєстрацію заяв і запитів).

Крім того в ч. 4 Порядку № 1141 зазначено про те, що ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви (запиту), номера запису, індексного номера рішення, витягу, інформаційної довідки, виписки, свідоцтва тощо), формування картки прийому заяви (запиту), витягів, інформаційних довідок, виписок, оформлення рішень, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій, оновлення, архівування та відновлення записів, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук, документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, надання інформації з Державного реєстру прав.

Номери, що формуються та присвоюються за допомогою програмних засобів Державного реєстру прав, складаються з цифр, що утворюють числа натурального ряду, та не повторюються на всій території України у межах нумерації об'єктів нерухомого майна, заяв (запитів), записів, документів, які формуються за допомогою Державного реєстру прав (рішень, витягів, інформаційних довідок, виписок, свідоцтв тощо).

Отже, оскаржуване позивачем рішення державного реєстратора є таким, що сформовано за допомогою програмних засобів, рішенню присвоєно відповідний індексний номер, воно є таким, що зберігається у Державному реєстрі прав тощо.

Винесенню державним реєстратором рішення передує проведення державної реєстрації заяви у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав.

Під час реєстрації заяв кожній заяві присвоюється реєстраційний номер, фіксується дата і час її (його) реєстрації. Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяв є ідентифікатором відповідної заяви (ч.б Порядку №1141). Такий реєстраційний номер є унікальним.

Під час розгляду заяви державний реєстратор вносить до відповідного запису в базі даних про реєстрацію заяв і запитів відомості про реквізити прийнятого ним рішення (дата та індексний номер рішення). За результатом розгляду заяви державний реєстратор робить у відповідному записі в базі даних про реєстрацію заяв і запитів відмітку про розгляд такої заяви та зазначає реквізити прийнятого ним рішення (дата та індексний номер рішення) або реквізити сформованого витягу (індексний номер, дата та час формування).

За поданою позивачем заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до бази даних про реєстрацію заяв та запитів внесено відомості про те, що розгляд зазначеної заяви вже завершено, за результатами її розгляду прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав.

Відповідно до Закону № 1952-1V та порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року : для проведення державної реєстрації прав особа обов'язково подає: заяву встановленої форми та перелік документів згідно норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що повторний розгляд заяви, щодо якої вже прийнято рішення, законодавством, що регулює дані правовідносини не передбачено.

Приписами ч. 4 ст. 202 КАС України визначено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 195, ст. 196, 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206 КАС України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай