Справа № 817/716/15
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/716/15

12 жовтня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук Т.О. при секретарі судового засідання Цвіркун О.О., за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

ПАТ КБ «Надра» - не зявився

розглянувши у вікритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

за позовом

ОСОБА_1
до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ КБ "Надра"
визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство "Комерційним банк "Надра" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 67206,90 грн., з яких: 53765,52 грн. - за основним платежем; 13441,38 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 06.11.2014 року №1325.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було сплачено тіло кредиту на 272000,00 грн. більше ніж від суми, яку він отримав від банку, а тому жодної суми додаткового блага ним не отримувалось а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте безпідставне та підлягає скасуванню.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки висновки акту перевірки та оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

У судовому представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У період з 29.10.2014 року по 04.11.2014 року податковим органом на підставі наказу від 28.10.2014 року №311 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянина ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року (акт перевірки від 06.11.2014 року №1325/17/НОМЕР_1).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню, в сумі 318860,85 грн., та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 53765,52 грн., а саме: встановлено порушення позивачем пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання податковий декларацій за період, який перевірявся, в т.ч. за 2012 рік, та порушення пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань по податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 53765,52 грн..

За результатом перевірки податковим органом на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.11.2014 року №, згідно з яким ОСОБА_1 Арсентіючу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 67206,90 грн., в т.ч. 53765,52 грн. за основним платежем та 13441,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з висновками податкового органу та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся зі скаргами до Головного управління ДФС у Рівненській області та Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги позивача були залишені без задоволення а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеними податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Як становлено судом, в листопаді 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено додатковий договір від 14.12.2012 року №1 до кредитного договору №8/0204/07-1 від 30.11.2012 року.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 додаткового договору від 30.11.2012 року №1 - Позичальник до 30.11.2012 року зобовязується погасити боргові зобовязання в розмірі 70000 дол.США шляхом внесення через касу банку на рахунок №5502 ПАТ КБ Надра, МФО380764 .

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 додаткового договору від 30.11.2012 року №1 - за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовилися: скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цього Додаткового договору; скасувати всю суму нарахованих штрафів, що були нараховані до моменту укладення цього Додаткового договору; що Банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 38477,34 дол.США, що становить 307549,37 грн. і Позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобовязання перед Банком в повному обсязі (Додатковий договір №1 від 30.11.2012 року).

В грудні 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено додатковий договір від 14.12.2012 року №1 до кредитного договору №8/1404/08-1і від 14.04.2008 року.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 додаткового договору від 14.12.2012 року №1, що Позичальник до 14.12.2012 року зобовязується погасити боргові зобовязання в розмірі 30000 дол.США шляхом внесення через касу банку на рахунок №5506 ПАТ КБ Надра, МФО380764 .

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 додаткового договору від 14.12.2012 року №1 - за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовилися: скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цього Додаткового договору; скасувати всю суму нарахованих штрафів, що були нараховані до моменту укладення цього Додаткового договору; що Банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 1324,65 дол.США, що становить 10587,92 грн. і Позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобовязання перед Банком в повному обсязі (Додатковий договір №1 від 14.12.2012 року).

Тобто, в обидвох додаткових договорах Банк вказав про погодження скасування всієї суми пені (без вказування самої суми), що була нарахована до моменту укладення додаткових договорів та скасування всієї суми (без вказування самої) суми нарахованих штрафів, що були нараховані до моменту укладання цих договорів.

Але, як зазначив позивач та його представник під час засідання, в квітні 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 90000,00 дол.США та в квітні 2008 року отримав в ПАТ КБ «Надра» кредит в сумі 30000,00 дол.США. Курс долара по ставці НБУ на зазначені дати станови 5,05 грн за 1 дол.США. В гривневому еквіваленті позивач отримав грошові кошти в сумі 606000,00 грн. А погашення даного кредиту було здійснено в грудні 2012 року, коли курс долара США за ставкою НБУ становив 7,9930 грн. за долар США. Тобто, як вказав позивач кредит він отримав 606000,00 грн а погасив більше ніж 878000,00 гривень. Як стверджував позивач та його представник сума тіла кредиту, а не відсотків переплачена ОСОБА_1 на суму 272000,00 грн.

Для зясування фактичних обставин вказаних позивачем та його представником, судом було витребувано від третьої особи ПАТ КБ Надра та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (від останнього оскільки тертя особа ігнорувала вимоги ухвали суду та не надавала будь якої інформації) детальний розрахунок доходу у вигляді додаткового блага, що отриманий ОСОБА_1, зазначеного ПАТ КБ Надра у податковій звітності 1ДФ, а саме суд зобовязав зазначити окремо суму боргу по кредиту, окремо пеню, окремо штрафні санкції (за їх наявності).

Однак, на вимогу ухвали суду такого розрахунку надано не було. Крім того, судом встановлено, що податковий орган під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення також звертався за наданням такої інформації, але ПАТ КБ «Надра» повідомив податковий орган, що Банк не має права надавати необхідну інформацію та копії документів, які містять банківську таємницю.

Але суд звертає увагу, що сам позивач та його уповноважений представник також звертались до Банку за інформацією щодо виплаченої суми кредиту, нарахованих та сплачених сумах відсотках, пені, штрафу, але Банк не надав такої відповіді.

При цьому, з досліджених додаткових договорів від 30.11.2015 року та 14.12.2015 року у пункті 2.5 пункту 2 встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору з усіма наступними змінами та доповненнями до нього, Позичальник надає свою згоду на передачу Банком інформації, щодо Позичальника. Кредитного договору та всіх повязаних з ним договорів тертім особам, що перебувають з Банком у договірних відносинах (колекторським компаніям, юридичним фірмам, адвокатам тощо), а також на розголошення Банком інформації щодо Позичальника та Предмета застави (іпотеки), шляхом розміщення такої інформації на офіційній web-сторінці Банку в мережі інтернет.

Тобто, Банк в підтвердження або спростування позивачем переплати суми тіла кредиту мав би надати таку інформацію на прохання позивача, його представника адвоката, на вимогу ухвали суду, але необхідної інформації надано не було.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, згідно з Податковим кодексом України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Водночас, згідно з п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч.2-3 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

За таких обставин, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України, а нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою банком.

Але, фактично ОСОБА_5 було сплачено більшу суму коштів ніж була отримана ним в якості Кредиту, що, в свою чергу, не може призвести до збільшення його загального майнового стану, забезпечення приросту його активів у тій чи іншій формі.

Прощена позивачу неустойка у вигляді пені та штрафів, заборгованість по відсотках за користування кредитом і неустойка за несвоєчасне повернення кредиту, комісія за обслуговування кредиту, нараховані банком відповідно до умов кредитного договору та анульовані за його рішенням, згідно з Додатковими договорами №1 від 30.11.2012 року та 12.12.2012 року не є його доходом та додатковим благом, так як на відміну від кредиту і відсотків за його користування, які по суті є платою за отримані гроші від банку, неустойку (штраф, пеню) позичальник від банку не отримує і більше того банк її має право як стягнути так і не предявляти до стягнення.

Таким чином, прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій з приводу винесення спірного податкового повідомлення-рішення, а вжиті судом заходи щодо витребування доказів відповідно до приписів частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не дали бажаних результатів та матеріали справи не містять належних доказів того, які суми з прощеного (анульованого боргу) є тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, суд приходить до висновку, що анульована банком сума за додатковою угодою від 30.11.2012 року №1 та додатковою угодою від 14.12.2012 року № 1 не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, якій підлягає оподаткуванню, а тому не включення цієї суми до річної декларації за 2012 рік, є правомірним. Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн., доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 67206,90 грн., з яких: 53765,52 грн. - за основним платежем; 13441,38 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області судовий збір у сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови 19 жовтня 2015 року.