Справа № 2а-9583/09/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28 лютого 2011 рокуСправа № 2а-9583/09/2670
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали
за позовною заявоюОСОБА_1
доШевченківського районного суду міста Києва, Президента України
провинесення судового рішення, яким визнати, що відповідачі не прийняли заходів для припинення корупції,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва (далі відповідач-1), Президента України (далі відповідач-2) про винесення судового рішення, яким визнати, що відповідачі не прийняли заходів для припинення корупції.
Ухвалою суду від 12 серпня 2009 року зазначений позов ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки останній не відповідає вимогам частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: позивачем не оскаржувалось жодного рішення, дій або бездіяльність відповідачів, не зазначено які права, свободи чи інтереси його у сфері публічно-правових відносин були порушені, не міститься чітко визначених позовних вимог, не зазначено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази на їх підтвердження.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року зазначену судову ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вирішуючи питання щодо продовження розгляду справи за позовом ОСОБА_1 суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно - правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно - правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.
Відповідно до частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів»№6 від 12 червня 2009 встановлено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.
Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки Шевченківський районний суд м. Києва не є субєктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, і не може бути відповідачем у даній адміністративній справі.
Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Перевіряючи позов в частині позовних вимог до Президента України слід звернути увагу на наступне.
Частиною другою статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 13 травня 2010 року №2181-VI) встановлено, що спори повязані з оскарженням актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, а також рішення, дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України. Для цього у Вищому адміністративному суді України створена окрема палата.
У звязку з викладеним суд дійшов висновку, що під час звернення ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом в частині вимог до Президента України порушено вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ (ч. 4 ст. 18 та ст. 1711 ).
Відповідно до пункту шостого частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.
Керуючись статтями 2-4, 17, 18, 50, 107, пунктом шостим частини третьої статті 108, статтями 160, 165, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України суддя
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог до Шевченківського районного суду міста Києва про винесення судового рішення, яким визнати, що відповідачі не прийняли заходів для припинення корупції.
Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до Президента України про винесення судового рішення, яким визнати, що відповідачі не прийняли заходів для припинення корупції, - вважати повернутою позивачу.
Розяснити ОСОБА_1, що повторне звернення до адміністративного суду з позовними вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, не допускається.
Розяснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви в частині вимог до Президента України не позбавляє права звернення до адміністративного суду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.
Копію даної ухвали, позовну заяву з доданими до неї матеріалами направити на адресу ОСОБА_1.
Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Пісоцька