Справа № 817/2341/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/65479/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 р.

у справі № 817/2341/14

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 05.08.2014 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 р. постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 р. скасувати, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 р. залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Головне управління Міндоходів у Рівненській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою-громадянином України ОСОБА_4 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митних декларацій від 24.12.2012 р. №204050002/2012, за результатами якої складено акт від 23.07.2014 р. №н2/4/17-00-17-03/НОМЕР_3.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем ст.257, ч.1 та ч.2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ч.3 ст.279, ст.368, ч.1 ст.377 Митного кодексу України, п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, а саме подання документів, які містять недостовірні відомості щодо обставин придбання та фактурної вартості транспортного засобу, що призвело до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України вантажного автомобіля Volkswagen Caddy.

На підставі акта перевірки Головним управлінням Міндоходів у Рівненській області прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2014, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5879,46 грн., в тому числі за основним платежем - 4703,57 грн. та за штрафними санкціями - 1175,89 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2014, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами» у розмірі 2672,49 грн., в тому числі за основним платежем - 2137,99 грн. та за штрафними санкціями - 534,50 грн.

Суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль у частині здійснення заходів, що вживаються митними органами з метою перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, є складовою частиною митного контролю.

За приписами пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завишення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.54.4 ст.54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

У відповідності до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу Ш Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за офіційним курсом валюти України до цієї іноземної валюти, встановленим національним банком України, що діє на день подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно положень частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Положеннями пункту 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, зокрема шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, повноти та сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема і щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів з поміж іншого виникає і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.12.2012 р. до митного органу подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №204050002/2012/042944, якою заявлено до митного оформлення ввезений громадянином України ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4 автомобіль вантажний марки Volkswagen модель Caddy, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_4.

В графі 8 «Одержувач» митної декларації зазначено: громадянин України ОСОБА_5; в графі 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» зазначено: громадянин України ОСОБА_4

Разом з вказаною ВМД декларантом надано митному органу FACTUUR-KOOPCONTRACT-INVOICE б/н від 19.12.2012 р., відповідно до якого вищевказаний транспортний засіб придбаний ОСОБА_4 (Зірне, Україна) за 2550,00 євро.

Після завершення митного оформлення зазначеного транспортного засобу та сплати позивачем відповідних митних платежів, 24.01.2013 листом № 07/39-224 Служба боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Рівненської митниці звернулась до Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Держмитслужби України з клопотанням про направлення запиту до митних органів Королівства Нідерландів для встановлення автентичності поданих громадянином ОСОБА_5 для митного оформлення документів та фактичної вартості товару.

Листом Міністерства доходів і зборів України від 24.12.2013 №26209/7/99-99-24-03-10-17 до Рівненської митниці направлено відповідь уповноважених органів Королівства Нідерландів від 06.11.2013 №DIC_2013_22575, в якій зазначено, що задекларована експортна вартість в Нідерландах транспортного засобу Volkswagen Caddy, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_4 на умовах поставки EXW LEERDAM, становить 4900 євро.

Також слід зазначити, що в наданій уповноваженим митним органом Нідерландами експортній декларації від 20.12.2012р. №12NL20408322F25111, вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», кузов № НОМЕР_5 експортовано за межі Нідерландів за таких обставин: Відправник/Експортер: Europe-Vans B.V. Ambachtstraat 4 4143 HB Leerdam; Одержувач: BEHAL MELNIKA 4/44 RIVNEUA; EXW LEERDAM; Код товару - 8704 2199 00; Вага брутто (кг) та Вага нетто (кг) - 1375; Вартість - 4 900, 00 EUR.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем до митного оформлення документів надано недостовірні відомості щодо обставин придбання та фактурної вартості транспортного засобу, що призвело до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд апеляційної інстанції вірно застосував норми матеріального права, отже, прийняті податковим органом спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга позивача підлягає відхиленню, а постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

2.Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун