Справа № 2-а-202/2010
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-202 /2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року м.Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Федеєвни до Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Рівненської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона народилася у 1940 році і відповідно до ст.1 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» - є дитиною війни. їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак в супереч Закону України „ Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2009 року по 30 жовтня 2009 року у відповідності до Постанови кабінету Міністрів № 530 ставка підвищення соціальної допомоги становить не 30 відсотків, а лише 10 (десять).

Таким чином, не виплата належної їй державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною, оскільки суперечить ОСОБА_2 України та Законам України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір соціальної допомоги особам, що мають статус дітей війни, становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно з ст.28 Закону України №1058-ІУ від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Мінімальний розмір пенсій за віком, встановленні абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області недоплачену у 2009 році в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Просить справу розглядати без її участі

Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі позов не визнало. В своїх запереченнях посилається на відсутність нормативно-правового регулювання виплати щомісячного підвищення до пенсії «дітям війни» за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, а також бюджетних асигнувань на вказані цілі. Зазначає, що за таких умов не було підстав для нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсі. Управління діяло в межах діючого на той час законодавства, а тому його дії є правомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.1 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» має право користуватися пільгами відповідно до даного Закону.

Відповідно до ст.б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з наступними змінами та доповненнями, розмір соціальної допомоги особам, що мають статус дітей війни, становить 30% мінімальної пенсії за віком. ОСОБА_3 набирає чинності з 1 січня 2006 року, зазначено у ст..1 Розділу IV «Прикінцевих положень». Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно з

ст.28 Закону України №1058-1У від 9 липня 2003 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Згідно

з положенням. ч.2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війнщ державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовимь актами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 травня 2008 року у справі за поданням Верховного Суду України і 101 народного депутата України щодо відповідності ОСОБА_2 України ряду положень Закону України №107-VI "Про Державний бюджет України на 200і рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зазначив, що ОСОБА_2 України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. ОСОБА_2 України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Відповідно до частин 2,4,6 статті 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі ОСОБА_2 (254 к/96-ВР) та законів України, а також, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно- правового акта ОСОБА_2 України (254 к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правша, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Отже в період з 1 січня 2009 року по 30 жовтня 2009 року відповідач був зобов»язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону, яка діяла до 1 січня 2006 року.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року "Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя" зазначено, що суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону або іншого нормативно- правового акта з позиції відповідності ОСОБА_2 України і у всіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії.

Згідно ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Стаття 22 ОСОБА_2 України вимагає при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 ОСОБА_2).

ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу, зазначено у ст..8 ОСОБА_2 України. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства, зазначено у ч.І ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Отже, як видно з матеріалів справи, пенсія за період з 1 січня 2009 по 30 жовтня 2009 роки позивачу виплачувалася з порушенням вимог ст.6 Закону України М2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», що порушило її право на передбачене законом державне пенсійне забезпечення та обмежило, передбачені ОСОБА_2 України права, свободи та інтереси.

Відповідно до ч.2ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідач, виконуючи свої повноваження, не діяв відповідно до чинного законодавства і не нарахував позивачу належну йому доплату до пенсії. У зв»язку з цим, порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту.

Посилання відповідача на те, що законом не визначено, які органи повинні здійснювати нарахування та виплату вказаного підвищення, не приймаються судом, оскільки згідно з п.п.7 п.2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, який формується в тому числі з коштів державного бюджету України. Згідно ст.88 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» в разі недостатності коштів по бюджетних програмах, пов»язаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються в повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За правилом ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений ОСОБА_2 і законами України, та чи з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Зважаючи на вищевикладене, а також на позицію Конституційного суду України, висловлену у Рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10- рп/2008, суд вважає, що не нарахування позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною і такою, що суперечить ОСОБА_2 України та Законам України.

Враховуючи наведене, на підставі статей 8, 22, 55, ОСОБА_2 України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, Рішень Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, статей З та 6 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни», керуючись статтями 3,7-12,99,100,159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 Фадеєвни до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» - задоволити .

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області по не нарахуванню ОСОБА_1 Фадеєвні щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України М2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірними.

Зобов 'язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області ОСОБА_1 Фадеєвні нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 1 січня 2009 року по 30 жовтня 2009 року, відповідно до ст.6 Закону України М2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом на відповідний період згідно з вимогами ст.28 Закону України М1058-ІУ від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як особі, що має статус дитини війни.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської 0 області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 54 грн. Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20-деннний строк, після подачі цієї заяви, апеляційної скарги.

Постанова може бути також оскаржена і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але неподання апеляційної скарги в 20- денний строк, постанова набирає чинності після закінчення цього строку.

Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано скаргу в 20-денний строк, то постанова теж набирає законної сили.

Суддя: