Справа № 295/429/13-а
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2013-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/429/13-а
провадження 2-а/295/121/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2013 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Севруку Ю.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3,

10014, м. Житомир, вул. Бондарна, буд. 6,

до Управління праці та соціального захисту населення

Богунської районної ради м. Житомира,

10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 55,

про визнання дій неправомірними та встановлення статусу інваліда війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до Богунського районного суду м. Житомира із вищевказаним адміністративним позовом, просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира щодо відмови у наданні статусу інваліда війни неправомірними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира визначити статус інваліда війни відповідно до вимог п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Свої вимоги мотивує тим, що він з серпня 1988 року по грудень 1988 року безпосередньо приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, ОСОБА_3 визнано інвалідом II групи. Статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується посвідченням серії А № 418777 від 22.10.1993 р. та вкладкою до нього за № 602266с від 21.10.2011 р.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 року № 3551-ХІ (зі змінами) на ОСОБА_3 поширюється дія зазначеного закону як інваліда війни. Разом з тим, відповідач у наданні такого статусу відмовив, посилаючись на недоведеність перебування ОСОБА_3 у складі формувань Цивільної оборони, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Представник відповідача надав суду заперечення, в яких проти задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що відсутні відомості про залучення ОСОБА_3 саме до складу формувань Цивільної оборони, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому на позивача не поширюється дія п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У судових засіданнях представники сторін підтримала свої доводи.

Дослідивши обставини, викладені у позові та запереченнях, та оцінивши в сукупності докази наявні у матеріалах справи, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Між сторонами виник спір у сфері публічно правових відносин.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, перебуваючи у трудових відносинах із ВАТ «Житомирське АТП 11827», у 1988 році (з 01.08 по 15.12.1988 р.) направлявся до міста Чорнобиля та обслуговував комплексну експедицію при інституті Атомної енергетики ім. Курчатова, де працював вахтовим методом у сукупності 105 днів, що підтверджується довідкою Житомирського АТП 11827 від 28.01.1993 р. /а.с. 3/, довідкою ТОВ Житомирського АТП 11827 від 15.03.2013 р. /а. с. 47/, наказами Житомирського АТП ІІ827 /а.с. 41-46/.

Як вбачається із копії посвідчення серії А № 418777 від 22.10.1993 р. та вкладкою до нього за № 602266с від 21.10. 2011 р. ОСОБА_3 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. /а.с. 6/

Крім того, у відповідності до витягу із акту огляду у МСЕК № 234709 від 13.08.2012 р. позивачу встановлено другу групу інвалідності до 11.07.2017 р. через захворювання, що повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. /а.с. 5/

Однак, ОСОБА_3 звернувшись до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, отримав відмову у встановлені такого статусу у зв'язку з відсутністю відомостей про залучення до складу формувань Цивільної оборони, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи /а.с. 11/

У відповідності із п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією

наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про Цивільну оборону України» передбачено, що цивільна оборона - це складова частина загальнодержавної системи оборонних заходів, які використовуються в мирний та військовий час для захисту населення та народного господарства держави від зброї масового ураження та інших засобів нападу ворога, а також виконання рятувальних і негайних аварійно-відновлюваних робіт в місцях ураження, в зонах катастрофічного затоплення, при стихійних лихах та великих аваріях.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що у 1988 році вони разом з позивачем працювали в АТП 11827 та виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. АТП 11827 у 1988 році входило до складу формувань Цивільної оборони. Свідки отримали статус інвалідів війни та мають відповідні посвідчення.

Судом досліджені матеріали справи №2а-162/11 за позовом ОСОБА_6 до УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира про встановлення статусу інваліда війни, з якої вбачається, що на адвокатський запит ВАТ Житомирське АТП 11827 надало довідку №39 від 23.11.2009 р., згідно якої вбачається, що на підставі рішення виконкому Житомирської обласної ради від 02.05.1986 р. №6 Житомирське АТП 11827 входило до складу мобільного зведеного загону спеціального захисту Житомирської області та приймало участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30 км. зоні для обслуговування Комплексної експедиції при інституті Атомної станції м. Чорнобиль в травні 1986 року та протягом 1988-1992 років.

Згідно ч. 2 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. п. 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою КМУ від 12.05.1994 р. №302 посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_3 у встановленні статусу інваліда війни, оскільки твердження про відсутність достатніх документів про факт залучення до складу формувань Цивільної оборони спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами у справі. Крім того, відсутність первинних документів, які містили інформацію стосовно зведеного мобільного загону спеціального захисту Житомирської області не є підставою для відмови позивачеві у задоволені позову.

Аналізуючи встановлені доказами по справі обставини, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, діючим законодавством повноваження щодо встановлення статусу інваліда війни згідно положень ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» покладено на відповідача, а тому суд може лише зобовязати відповідача вирішити заяву ОСОБА_3 про надання йому статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Оскільки сторони по даній справі звільнені від сплати судового збору, судові витрати суд відносить за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 161-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира щодо відмови у наданні ОСОБА_3 статусу інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира вирішити заяву ОСОБА_3 про надання йому статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Корицька