Справа № 184/2069/15-а
Суддя: Гаєвий О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2069/15-а
Номер провадження 2-а/184/69/15
П О С Т А Н О В А

19.10.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді: Гаєвого О.В., за участю секретаря Поліщук О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Орджонікідзе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання дитини від 11.09.2014 року № 7/31-1999/14, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2015 року позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом, в якому просить скасувати висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання дитини від 11.09.2014 року № 7/31-1999/14. В обґрунтування позову посилався на те, що вказаним висновком Орган опіки та піклування визнав за доцільне залишити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю - ОСОБА_2. Як батько позивач не може погодитись з таким висновком, вважає його незаконним і таким, що суперечить інтересам малолітньої доньки та погіршує її становище, оскільки 11.09.2015 року на своєму засіданні комісія дійшла висновку без повного, всебічного та об'єктивного розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини, зокрема висновок відповідача винесено з урахування інтересів лише матері дитини, при цьому не з'ясовані інші обставини, які є істотними при вирішені питання місця проживання дитини, висновок є необґрунтованим, в повному обсязі не досліджений складений Акт обстеження умов проживання позивача, наявність самостійного доходу у матері, стан її здоров'я, а також не надано належної оцінки наданим позивачем документам, ув'язку з чим зазначений висновок грубо порушує права та інтереси дитини, оскільки вище вказані обставини не були враховані при його винесенні. У зв'язку з викладеним, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про скасування даного висновку, як необ'єктивного, не повного та такого, що не відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись на обставини, які викладені у адміністративному позові просили суд його задовольнити та скасувати висновок відповідача від 11.09.2014 року за № 7/31-1999/14.

Представник відповідача - Андрєєва Н.Л. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, оскільки рішення було винесено з врахуванням інтересів дитини та батьків у відповідності до процедури передбаченої чинним законодавством, крім цього цей висновок носить лише рекомендаційний характер, а тому його оскарження у адміністративному судочинстві не передбачено.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_7 заперечували проти позову, оскільки представники позивача були присутні при розгляді його заяви, мали можливість надавати будь які пояснення та письмові докази, всі ці докази були враховані, а тому просила суд не скасовувати даний висновок, а провадження у справі закрити у зв'язку з тим, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2010 року по 19 січня 2015 року (а.с. 13, 58). Від даного шлюбу сторони мають дитину - дочку ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14).

28.08.2014 року до виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області через свого уповноваженого представника звернувся ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини, що підтверджується копією заяви (а.с. 77-78). Разом з заявою були надані також додаткові документи, які вказані у додатках до цієї заяви (а.с. 79-89).

Також встановлено, що 11.09.2014 року Органом опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини та надано висновок, згідно якого комісія визначила місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2 Під час засідання комісії представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просила розглянути на засіданні комісії додаткові документи, що також стосуються розгляду справи, ці документи були прийняті відповідно до опису та внесенні на розгляд комісії, але як вбачається з копії витягу з протоколу від 11.09.2014 року в подальшому жодних питань до представник заявника з приводу поданих ним документів у членів комісії не виникло, що підтверджується копією витягу з протоколу (а.с.129-130).

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866.

Пунктом 1.3 Правил опіки та піклування передбачено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно ст. 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до п. 1.8 Правил опіки та піклування, рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов'язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

Відповідно п.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, висновок служби у справах дітей є правовим актом індивідуальної дії, оскільки обов'язковою ознакою нормативно правового акту чи правового акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Пунктами 73-74 «Порядку провадження органами опіки та піклування, провадження діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 передбачено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Таким чином, висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, згідно з поясненнями представника відповідача бесіда з заявником ОСОБА_1 відбувалась тільки у телефонному режимі, ніяких письмових пояснень у нього не відбиралось, акт обстеження його житлово-побутових умов за № 21 від 16.05.2014 року за адресою реєстрації ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1 був наданий представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 під час засідання комісії 11.09.2014 року, але особи, які також зареєстровані та проживають за вище вказаною адресою і є близькими родичами заявника ОСОБА_1 не були при цьому опитані, а в роботі засідання комісії не оголошувалась перерва.

Крім того, згідно наданої до суду довідки №457 від 09.12.2014 року вбачається, що служба у справах дітей Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області не зверталась із відповідним запитом до служби у справах дітей та сім'ї Макарівської районної державної адміністрації, щодо вивчення обставин, які склалися в родині ОСОБА_1 жителя с. Новосілки, Макарівського району, Київської області (а.с. 45).

Натомість, обґрунтовуючи свій висновок Орган опіки та піклування посилається на пояснення свідків, які стверджують, що з лютого 2014 року ОСОБА_2 з донькою постійно проживають за адресою реєстрації. Мати приділяє їй достатньо часу та уваги, відповідально ставиться до виховання доньки. Батька дитини, ОСОБА_1 за цей час ні за місцем проживання дитини, ні в дошкільному навчальному закладі ніхто не бачив (а.с. 16-17).

Проте, як встановлено в судовому засіданні, всі свідки, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є близькими знайомими або подругами ОСОБА_2, їх було опитано 10.09.2014 року за день до засідання комісії та відібрано їх пояснення у письмовому виді, які також долучені до документів поданих ОСОБА_2, також 10.09.2014 року пояснення надавали її батьки (а.с. 100-105).

Зазначене свідчить про те, що при розгляді заяви ОСОБА_12 комісія переважно спиралась на докази та покази свідків, які діяли лише в інтересах матері дитини, при цьому не з'ясувавши інші обставини, що мають суттєве значення при вирішенні справи, а саме: матеріали справи містять довідки з КДНЗ № 22 «Усмішка», які як встановлено у судовому засіданні, не відповідають дійсним обставинам справи, але які були враховані комісією під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини. Довідка КДНЗ № 22 «Усмішка» №263 від 05.09.2014 року (а.с. 109), яка покладена в обґрунтування оскаржуваного висновку від 11.09.2014 року, свідчить про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 систематично відвідує цей навчальний заклад з 03.09.2014 року, не відображає повної інформації, оскільки дитина відвідує дитячий садок № 22 «Усмішка» з 26.03.2014 року (а.с. 108). А інші довідки за № 249 від 28.08.2014 року (а.с. 19, 117) суперечать одна одній та як встановлено в судовому засіданні дитина в період з 01.04.2014 року по 09.04.2014 року фактично знаходилась за місцем реєстрації батька у с. Новосілки, Макарівського району та 02.04.2014 року ОСОБА_3 проходила консультацію у педіатра, що підтверджується медичною документацією форми № 028/о (а.с. 118).

Всі ці обставини не були в повному обсязі дослідженні та з'ясовані.

Також матеріали справи містять довідки про стан здоров'я дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно довідки з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе» № 2418 від 03.09.2014 року не стоїть на «Д» обліку, до дільничного педіатру з приводу захворювань не зверталась, останнє звернення було 13.03.2014 року, профілактичні щеплення проводяться вчасно (а.с.107). Проте з розширеної відповіді КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе» № 1464 від 17.06.2015 року наданої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 з 13.03.2014 року до 03.09.2014 року двічі отримувала лікування у сімейного лікаря, діагноз ГРВІ (а.с.131-132), що також не заперечувала третя особа по справі - ОСОБА_2

Всі ці обставини не були в повному обсязі дослідженні та з'ясовані.

Крім цього, у повному обсязі не з'ясовано стан здоров'я матері ОСОБА_2 на час проведення засідання комісії 11.09.2014 року, оскільки згідно довідки № 2735 від 24.06.2015 року та епікризу з історії хвороби № 2493/2014 наданої КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходилась на лікуванні в КЗ «ДКПЛ ДОР» з 14.03.2014 року по 05.04.2014 року з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, катотанічними симптомами, не асоційоване зі стресом (а.с. 95-97, наглядового провадження). Адвокатом ОСОБА_7, який представляв інтереси ОСОБА_2, 01.09.2014 року було зроблено адвокатський запит до головного лікаря «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе» з проханням повідомити: чи зверталась ОСОБА_2 за медичною допомогою до лікаря-психіатра у період з 05.04.2014 року і по день звернення, та чи проходила який-небудь курс лікування (а.с. 98). Відповіді на цей запит на засідання комісії надано не було. Проте, на запит органу опіки та піклування була дана відповідь головного лікаря «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе» № 2455 від 08.09.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра (а.с. 106). Крім цього, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у додаткових документах наданих на засідання комісії 11.09.2015 року була ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року згідно якої відносно ОСОБА_2 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, яка на той час ще не була проведена (а.с. 125).

Проте розгляд заяви ОСОБА_1 на засіданні комісії 11.09.2014 року не було відкладено, для отримання всіх необхідних документів та висновків, з метою повного та всебічного з'ясування вище вказаних обставин у справі.

Таким чином, все вище зазначене свідчать про те, що орган опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області під час свого засідання, яке відбулось 11.09.2014 року, поверхнево досліджував докази, які надавались сторонами, не перевіряв їх достовірність та відповідність дійсним обставинам справи, документи та зауваження подані представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 під час засідання комісії не були перевірені належним чином та їм не було надано належної правової оцінки, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного висновку від 11.09.2015 року № 7/31-1999/14 .

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права і обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 155 Сімейного Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» та офіційному тлумаченню цієї статті, викладеному у рішенні Конституційного суду України від 16.04.09, № 7-рп.2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Оскаржуваний позивачем висновок є актом ненормативного характеру (індивідуальним) актом, який повинен відповідати Конституції України та законам України.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої не відповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, невідповідність акту органу місцевого самоврядування законам України є підставою для визнання його недійсним. Обов'язковою умовою визнання акту недійсним та його скасування, є також порушення у зв'язку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємства чи організації.

Згідно ч.1,2 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Враховуючи пріоритетність прав дитини, з огляду на норми Конвенції про права дитини, та враховуючи вищевказане, суд дійшов до переконання про те, що висновок органу опіки та піклування Виконкому Орджонікідзевської міської ради від 11.09.2014 року № 7/31-1999/14 щодо доцільності проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_2, було прийнято без дослідження всіх реальних фактів, наданих заявником, без належного вивчення умов проживання батьків, їхнього ставлення до дитини, та без урахуванням інших обставин, що мають істотне значення для дитини. А відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 9-14, 17, 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради щодо визначення місця проживання дитини від 11.09.2015 року № 7/31-1999/14 - задовольнити.

Скасувати висновок Органу опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради від 11.09.2015 року за № 7/31-1999/14.

Стягнути з місцевого бюджету м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти дні з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду О. В. Гаєвий