Справа № 313/965/14-а
Суддя: Нагорний А. О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 313/965/14-а
Провадження № 6-а/313/19/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., за участю представника боржника Волошиної Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області, боржник - Управління Пенсійного фонду України у Веселівському районі Запорізької області, стягувач - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення, а саме виконавчого документа № 2а-2598/11 від 06.11.2013 р., виданого Веселівським районним судом Запорізької області про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України у Веселівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» за період з 20.03.2011 р. з урахуванням проведених виплат в сумі 733,34 грн.

Держаний виконавець у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою розглянути без його участі.

Представник боржника надала суду письмові пояснення і просила у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В ході розгляду подання державним виконавцем не надано достатніх доказів неможливості або утруднення виконання рішення суду. Посилання заявника на ту обставину, що відсутні кошти передбачені відповідними, бюджетними асигнуваннями на виконання рішення суду жодним чином не підтверджено, виписки з відповідних рахунків не надано. Порядок виконання судових рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії регламентовано ст.ст.75-79 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ст.75 цього Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень наданих йому законом та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Однак, виконавцем в обґрунтування подання не надано доказів накладення штрафу на посадових осіб боржника, вручення виконуваного рішення, направлення повідомлення до правоохоронних органів, складання акту про доведення до відома боржника резолютивної частини такого рішення.

В силу статі 263 КАС України, зміна способу та порядку виконання судового рішення є винятковою мірою, отже виконавцем не доведено, що ним вчинено всі передбачені законом дії для виконання рішення, не обґрунтовано, що зміна способу та порядку виконання - єдино можливий та необхідний засіб вчинення виконавчих дій.

Крім того, суд не наділений повноваженнями змінювати витратну частину держбюджету України на відповідний рік, в тому числі в порядку, встановленому статтею 263 КАС України. Відповідно до частини другої статті 92 Конституції України Державний бюджет України встановлюється виключно законами України. Виходячи з наведеного, суди не наділені правом своїми рішеннями здійснювати формування його витратної частини.

З контексту ч.1 ст.263 КАС випливає, що підставою для задоволення подання можуть бути обставини, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

З аналізу норм законодавства суд доходить до висновку, що у випадку відсутності коштів на рахунку боржника, суд вправі змінити спосіб та порядок виконання виключно рішення про стягнення грошових коштів, а не про зобов'язання вчинити певні дії.

Відсутність коштів на рахунках боржника не свідчить про неможливість виконання цього судового рішення. Тому немає підстав для застосування положень статті 263 КАС України в цій справі. Наведене не суперечить положенням статті 56 Конституції України (Ухвала Вищого адміністративного суду України у справі №К-28368/10 від 20.07.2011 р.).

Відповідно до положень статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, яка гарантує дотримання і захист прав свобод інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, зокрема згідно з пунктом 4 частини другої цієї норми, ухвалити рішення про стягнення з відповідача коштів.

Тобто питання про можливість задоволення позовних вимог шляхом стягнення грошових коштів повинно вирішуватись не державним виконавцем, не судом, який здійснює контроль за виконанням рішення, а в рамках окремого позовного провадження на підставі позову стягувача.

Порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх виконання. (Ухвала Верховного суду України від 19.03.2008 р.).

Тобто, за своєю правовою суттю, застосовуючи положення ст.263 КАС України, суд може лише змінити черговість вчинення виконавчих дій, при цьому не змінюючи суті резолютивної частини рішення.

Право на захист та на вибір способу захисту своїх прав може бути реалізовано виключно особою, права якої порушено (ст.ст.6, 105 КАС України).

У своєму поданні державний виконавець фактично ставить питання про зміну резолютивної частини судового рішення, що на даній стадії процесу є неприпустимим, суперечить вимогам ст.137 КАС України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення подання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 41, 105, 137, 162, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Старшому державному виконавцю примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області Немна С.В. в задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа від 06.11.2013 р., виданого Веселівським районним судом Запорізької області у справі №2а-2598/11- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 5 днів з моменту її постановлення через Веселівський районний суд, якщо ухвалу суду було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою ст.160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

24.06.2014