Справа № 812/1043/15
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року справа №812/1043/15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 812/1043/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби в Луганській області про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25 серпня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби в Луганській області. Просив суд захистити його права відповідно до норм чинного законодавства; визнати дії відповідача протиправними; прийняти окрему ухвалу в порядку ст. 166 КАС України та повідомити правоохоронні органи про встановлені під час розгляду справи порушення норм чинного законодавства з метою притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності; визнати факт умисного невиконання відповідачем рішень Сєвєродонецького міського суду від 25.07.2011 року та від 03.02.2015 року; зобов'язати відповідача виконати судові рішення Сєвєродонецького міського суду від 25.07.2011 року та від 03.02.2015 року; накласти на відповідача адміністративний штраф на підставі ч. 2 ст. 267 КАС України в розмірі 18270 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача завдану додаткову матеріальну шкоду в розмірі 586175,80 гривень.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 812/1043/15 повернуто адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби в Луганській області про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки він не підсудний Луганському окружному адміністративному суду, роз'яснивши позивачу право звернутися з даним позовом до Сєвєродонецького міського суду Луганської області як адміністративного суду.

Позивач не погодився і подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити позов до суду першої інстанції для розгляду.

Апелянт посилається на ст. 18, 165, 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та зазначає, що відповідачем у справі є місцевий орган виконавчої влади, а саме: Управління державної виконавчої служби в Луганській області, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 18 КАС України, він може звернутися до місцевого загального суду як адміністративного суду або до окружного адміністративного суду за своїм вибором. Апелянт вважає, що суд першої інстанції, повертаючи його адміністративний позов, порушив норми процесуального права та його особисті права.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.ст. 18, 19, 20 КАС України встановлено предметну, територіальну та інстанційну підсудність.

Щодо предметної підсудності, то її призначення полягає в тому, щоб визначити компетенцію різних ланок судової системи щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета спору.

Пунктами 4, 5 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина 4).

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, предметом позову є оскарження дії Управління державної виконавчої служби в Луганській області щодо виконавчого провадження з примусового виконання постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.07.2011 року у справі № 2-а-3617/11, якою «…зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням фактично здійснених виплат…» та постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.02.2014 року у справі № 428/8520/14-а, якою «…зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично сплачених сум».

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що у даному випадку має місце виключна предметна підсудність, тобто дана справа підсудна Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо непідсудності зазначеної справи Луганському окружному адміністративному суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 108, 195 , 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі № 812/1043/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби в Луганській області про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко