Справа № 22-а-2039/11
Суддя: Скіць М. І.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22а-2039/2011 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 10.3.1 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Скіця М.І.

суддів Захарової А.Ф., Іваненка В.Д.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

2 липня 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суду з позов до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Зазначала, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії та інвалідом II групи внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження та отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але розміри призначених і виплачених йому пенсії не відповідають розмірам передбачених цим Законом.

При зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси їй було відмовлено в перерахунку пенсії. Вважає цю відмову незаконною та просила суд визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку їй пенсії по інвалідності відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси про відмову ОСОБА_3 у перерахунку пенсії по інвалідності /основної та додаткової/ відповідно до ст.50, ч.4 ст. 57,ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 червня 2009 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 по інвалідності /основну та додаткову/ відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 57,ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 22 червня 2009 року.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, є інвалідом II групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС повинен був діяти і провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік".

Так, відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХХІ від 28 лютого 1991 року (далі - Закон).

Нормами ст. 50 цього Закону передбачені виплати учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії по III групі інвалідності не можуть бути менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС позивачеві застосуванню підлягають статті 50, 54 Закону, а не згадані вище постанови Кабінету Міністрів України та Закон України "Про державний бюджет на 2008 рік", які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року було визнано неконституційним положення норм Закону України "Про держаний бюджет на 2008 рік", якими призупинялись норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Зупинення дії положень ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Ч. 2 ст. 2 КАС України, в порядку якого заявлявся позов та розглядався спір, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Отже закон визначає, що предметом спору можуть бути існуючі рішення, вчинені дії чи бездіяльність, а не ті, які, за певних обставин можуть бути вчинені в майбутньому, відновленню підлягає вже порушене прав, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Суд першої інстанції при вирішення даного спору, визначивши початок строку з якого зобов"язав відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу основну /державну/ та додаткову пенсії, не визначив кінцевий строк, яким є 10 листопада 2009 року, тобто день ухвалення судом першої інстанції постанови, оскільки на майбутнє, тобто на перед поновлення права при відсутності факту його порушення є неможливим.

Колегія суддів вважає необхідним змінити в цій частині постанову суду.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і повного відшкодування їм шкоди обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню праці та соціального захисту населення для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Безпідставним є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів управлінням праці та соціального захисту населення, оскільки суд не ухвалював рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія,-

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси частково.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 листопада 2009 року змінити.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси перерахунок та виплату ОСОБА_5 державної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю в розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 та ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , починаючи з 22 червня 2009 року по 16 грудня 2009 року включно.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді