Справа № 295/4763/13-а
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2013-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/4763/13-а
провадждення 2-а/295/249/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2013 р. м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Севруку Ю.С.,

розглянувши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1,

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира,

про визнання протиправною та скасування постанови від 19.03.2013 р. державного

виконавця про повернення виконавчого листа та зобовязання відповідача поновити

виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа виданого згідно

постанови від 25.07.2012 р. Богунського районного суду м. Житомира

по адміністративній справі за № 2-А-3467/11,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.04.2013 р звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19.03.2013 р. неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця ВДВС ГУЮ в Житомирській області Паламарчук П.В. щодо повернення без виконання виконавчого листа № 2-а-3467/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира 25.07.2013 року; скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС ГУЮ в Житомирській області Паламарчук П.В. від 19.03.2013 року про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 2-а-3467/11) стягувачеві; зобов'язати ВДВС ГУЮ в Житомирській області прийняти до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3467/11, виконати судове рішення у передбачений законом спосіб і строк.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою головного державного виконавця ВДВС ГУЮ в Житомирській області Паламарчук П.В. від 30.07.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-3467/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира 25.07.2012 року, та постановою зазначеного виконавця від 19.03.2013 року йому повернуто виконавчий лист без виконання, в якій міститься посилання на ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень. Оскільки дана норма закону стосується судових рішень щодо стягнення коштів, а у виконавчому листі вказано про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира перерахувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на час виплати допомоги, з урахуванням проведених виплат, тому повернення виконавчого листа та бездіяльність щодо його виконання вважає протиправними.

Сторони повідомлені належним чином у судове засідання, яке відбулося 10.06.2013 р. - не зявились.

Представник відповідача 24.05.2013 р. через загальну канцелярію суду надав заперечення проти позову, у якому вказав, що постанова від 19.03.2013 року винесена у відповідності до норм закону, позивачу проведено розрахунок коштів згідно судового рішення, але фінансування для виконання судового рішення відсутнє, а також з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, згідно норм якого виконання рішень про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень, і стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження, із заявою про виконання рішення суду. Просив у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити повністю./а.с. 34-51/

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира, в судове засідання також не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином та 21.05.2013 р. надав через загальну канцелярію суду заперечення проти позову, вказавши, що управлінням був зроблений відповідний перерахунок гр.. ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік постраждалому від аварії на Чорнобильській АЕС, згідно вимог частини 4 статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначив, що сума допомоги на оздоровлення за 2009 рік становить 2430,00. Таким чином управління виконало постанову від 25.07.2013 року Богунського районного суду по адміністративній справі № 2-а-3467/11. Справу просив розглядати без його особистої участі, а позивачу відмовити в задоволені його позовних вимог. /а.с. 24-33/

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 41 цього ж Кодексу у звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 19.03.2013 року головним державним виконавцем ВДВС ГУЮ в Житомирській області Паламарчук П.В. винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-а-3467/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира 25.07.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1В . до управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира, про визнання бездіяльності протиправною і зобовязання вчинити дії. У даній справі постановою Богунського районного суду міста Житомира від 25.06.2012 року зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час виплати з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень частини 1 статті 181 КАС України свідчить про те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів учасників виконавчого провадження від порушень з боку державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При цьому захист прав, свобод та інтересів цих осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) позивача.

Суд вважає, що державний виконавець дійшов передчасного висновку, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки він не здійснив усіх можливих вичерпних заходів виконання судового рішення.

Приписами ст. 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року (надалі-Конвенція), передбачено, що для забезпечення

дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Окрім того, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі Жовнер проти України державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Згідно п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року у справі Васильєв проти України виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. А в ч. 2 ст. 257 КАС України вказано, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається, виступає держава, яка в особі компетентного органу повинна здійснити нарахування та провести виплату позивачу суму недоплаченої щорічної грошової допомоги, а відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачу.

Посилання державного виконавця у запереченні на те, що проведено розрахунок коштів, що підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира (а.с. 32-33), також не є підставою для відмови в позові, оскільки рішення суду складається як із зобов'язання здійснити нарахування грошової допомоги, так і з зобов'язання провести її виплату. Проведення лише одного розрахунку не є виконанням судового рішення.

Відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Однак постановою Богунського районного суду міста Житомира від 25.06.2013 року передбачено зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира перерахувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, тому виконання рішення суду має здійснюватись відповідачем як органом державної виконавчої служби.

Разом з тим, вжиття передбачених Законом України Про виконавче провадження заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії на виконання судового рішення, зазначеного у виконавчому документі, є законним обовязком державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області, що не потребує ухвалення судового рішення для виконання такого обовязку, тому у задоволенні вимог позивача щодо зобов'язання відповідача прийняти до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-384/12, а також виконати судове рішення у передбачений законом спосіб і строк слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі Жовнер проти України, рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року у справі Васильєв проти України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, ст. ст. 11, 69, 71, 128, 158, 162, 163, 181, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_2 щодо повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-а-3467/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира 25.07.2012 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_2 від 19.03.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві (виконавчого листа № 2-а-3467/11, виданого Богунським районним судом міста Житомира 25.07.2013 року).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Корицька