Справа № 2а-121/10
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/25835/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання Скавуляк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року

за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2010 року

у справі № 2а-121/10

за позовом ОСОБА_2

до Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області

про визнання незаконним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 17 серпня 2009 року про відмову у наданні земельної ділянки та зобов'язати Вернигородоцьку сільську раду Козятинського району Вінницької області розглянути її заяву та прийняти рішення про надання земельної ділянки для обслуговування будинку в розмірі, який передбачений ст. 121 ЗК України.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2010 року позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення Верногородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 17 серпня 2009 року про відмову у наданні земельної ділянки ОСОБА_2; зобов'язано Верногородоцьку сільську раду Козятинського району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти рішення про надання земельної ділянки для обслуговування будинку, відповідно до чинного законодавства.

10 грудня 2014 року позивач звернулась до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення вказаного судового рішення, мотивуючи свою заяву тим, що в резолютивній частині рішення не вказано розмір земельної ділянки та адресу будинку для обслуговування якого виділяється земельна ділянка, в зв'язку з чим рішення не може бути виконаним.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та задовольнити її заяву про роз'яснення судового рішення. Мотиви касаційної скарги повторюють мотиви, викладені в заяві про роз'яснення судового рішення. Крім того, позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції не виконується вже понад 4 роки.

В судовому засіданні позивач касаційну скаргу підтримала, просила задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, їх представників, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вірно встановлено судами, Козятинський міськрайонний суд Вінницької області, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, скасував рішення сільської ради та зобов'язав її розглянути заяву позивачки, як вона і просила в своїх позовних вимогах.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зазначив, що суд не має повноважень зобов'язати сільську раду прийняти рішення про надання конкретної земельної ділянки, визначеного розміру та з визначеним місцем її розташування. Прийнявши таке рішення, суд втрутиться у виключну компетенцію органу місцевого самоврядування та перебере на себе невластиві йому функції щодо розпорядження землею територіальної громади.

До того ж в мотивувальній частині рішення судом вказано адресу розташування земельної ділянки - АДРЕСА_1 та зазначено про необхідність розглянути заяву ОСОБА_2 про надання земельної ділянки для обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правилами статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим.

З наведених норми вбачається, що необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Заява позивача про роз'яснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини постанови суду викликають труднощі в їх розумінні.

Враховуючи те, що постанова Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2010 року є зрозумілою, а доводи позивача, якими обґрунтовуються вимоги її заяви про роз'яснення вказаної постанови, є необґрунтованими, у суду відсутні підстави для задоволення заяви її про роз'яснення судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що розмір земельної ділянки та бажане місце її розташування зазначається особою, зацікавленою у одержанні земельної ділянки у власність чи користування, саме у відповідній заяві, з якою така особа звертається до органу місцевого самоврядування чи районної державної адміністрації відповідно до ст.ст.121-123 ЗК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої і апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи, тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: