Справа № 295/4761/13-а
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2013-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 295/4761/13-а
провадження 2-а/295/247/13
ПОСТАНОВА

15.07.2013 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарях Зоренко Т.О., Богатчук О.В.,

розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1,

до відділу примусового виконання рішень управління державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 19.03.2013 р. щодо повернення виконавчого листа та зобовязання відповідача поновити виконавче провадження за виконавчим листом, який виданий 19.10.2012 р. Богунським районним судом

м. Житомира, згідно постанови від 22.06.2012 р. по адміністративній справі № 2-А-2932/11,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 р. позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом у порядку адміністративного судочинства, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову винесену 19.03.2013 р. головним державним виконавцем відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про повернення стягувачеві виконавчого листа серії ВП № 2-А-2932/11, виданого 19.10.2012 р. Богунським районним судом міста Житомира відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2012 р., без виконання, а також зобовязати відповідача поновити виконавче провадження з примусового виконання вищезгаданого виконавчого документа.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 у позові зазначила, що постановою виконавчої служби від 24.10.2012 р. було відкрито виконавче провадження за № 33850238, для примусового виконання виконавчого листа № 2-А-2932/11, виданого 19.10.2012 р. Богунським районним судом м. Житомира. Однак, 19.03.2013 р. головним державним виконавцем відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 була винесена постанова про повернення виконавчого листа без виконання стягувачеві, в якій міститься посилання на статті 2 і 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Так, оскільки дана норма закону стосується судових рішень щодо стягнення коштів, а у вищезгаданому виконавчому листі вказано про зобовязання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити позивачу щорічну разову допомогу до 5 травня за 2011 рік як учаснику бойових дій відповідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» з урахуванням вже виплаченої суми, тому повернення виконавчого листа та бездіяльність щодо його виконання вважає протиправними.

Сторони по справі і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання, яке відбулось 15.07.2013 р. не зявились, про час та місце судового розгляду позову були повідомлені належним чином. /а.с. 35, 36-37/

07.05.2013 р. представником відповідача згідно довіреності № 3.3-12/3 від 02.01.2013 р. ОСОБА_3 /а.с. 19/ через канцелярію суду надані заперечення проти заявленого ОСОБА_1 позову, в яких вказано, що постанова від 19.03.2013 року винесена у відповідності до норм закону, позивачу проведено розрахунок щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня

згідно судового рішення, проте фінансування для його виконання відсутнє, а також з 01.01.2013 р. набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно до норм якого виконання рішень про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України у межах відповідних бюджетних призначень, і стягувач за рішенням суду про стягнення коштів із державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. На підставі наведеного, уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 просить суд у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю. /а.с. 16-32/

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.

Виходячи з положень частини першої статті 41 цього ж Кодексу у звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. /а.с. 38/

Судом встановлено, що 19.03.2013 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення ОСОБА_1 (стягувачеві) виконавчого листа № 2-А-2932/11, виданого 19.10.2012 р. Богунським районним судом міста Житомира по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій (бездіяльності) неправомірною, стягнення недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік. /а.с. 9-11, 29/ По даному спору згідно постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду, винесеної 22.06.2012 р., Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат було зобовязано виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік як учаснику бойових дій відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплаченої суми. /а.с. 7, 31/

Відповідно вимог, вказаних у положеннях частини першої ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз положень частини першої статті 181 КАС України свідчить про те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів учасників виконавчого провадження від порушень з боку державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. При цьому захист прав, свобод та інтересів цих осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) позивача.

Суд вважає, що державний виконавець дійшов передчасного висновку, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки він не здійснив усіх можливих вичерпних заходів виконання судового рішення.

Приписами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р. (далі за текстом Конвенція), передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобовязань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який функціонує на постійній основі.

Так, статтею 46 Конвенції чітко вказано, що Високі Договірні Сторони зобовязуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Крім того, нормами положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень пункту 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Згідно приписів пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 р. у справі «Васильєв проти України» виконання рішення щодо боржника залишається обовязком держави.

Положеннями статті 124 Конституції України передбачено, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. До того ж у частині другій статті 257 КАС України вказано, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Боржником у справі, яка розглядається, виступає держава, яка в особі компетентного органу повинна здійснити нарахування та провести виплату позивачу суму недоплаченої щорічної грошової допомоги, а відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, і повернення виконавчого листа стягувачу.

Посилання державного виконавця у запереченні на те, що проведено розрахунок коштів, що підтверджується листом Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат під № 02/239 від 04.03.2013 р. /а.с. 25/, також не є підставою для відмови у позові, оскільки рішення суду складається як із зобовязання здійснити нарахування грошової допомоги, так і з зобовязання провести її виплату. Проведення лише одного розрахунку не є належним виконанням судового рішення.

Відсутність коштів на рахунках боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобовязань не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2012 р. передбачено зобовязання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», тому виконання даного рішення суду має здійснюватись відповідачем як органом державної виконавчої служби.

Разом з тим, вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії на виконання судового рішення, зазначеного у виконавчому документі, є законним обовязком державних виконавців управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, що не потребує ухвалення судового рішення для виконання такого обовязку. Крім того, згідно матеріалів справи судом встановлено, що з метою примусового виконання виконавчого листа за № 2-А-2932/11, виданого 19.10.2012 р.

Богунським районним судом м. Житомира, постановою органу ДВС від 23.04.2013 р. відкрито виконавче провадження серії ВП № 37690260 щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2011 рік /а.с. 32/, тому у задоволенні вимог позивача щодо зобовязання відповідача поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-А-2932/11 слід відмовити.

Враховуючи наведене вище, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі «Жовнер проти України» та від 13.07.2006 р. у справі «Васильєв проти України», Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та статтями 11, 69, 71, 128, 158, 162, 163, 181, 255, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 щодо повернення ОСОБА_1 (стягувачеві) виконавчого листа № 2-А-2932/11, виданого 19.10.2012 р. Богунським районним судом міста Житомира.

Постанову, яка винесена 19.03.2013 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 щодо повернення виданого 19.10.2012 р. виконавчого листа № 2-А-2932/11 стягувачеві скасувати.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Корицька