Справа № 22-а-16028/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Сержанюк А.С.,

суддів: Олійника В.І., Фінагєєв В.О.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивачка звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є матірю дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно ст..15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» дана допомога повинна виплачуватися їй в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років. Оскільки відповідач виплачує вказану допомогу у значно нижчих розмірах, позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з вимогою про проведення перерахунку, на що їй було відмовлено. Позивачка просила в судовому порядку визнати такі дії відповідача неправомірними, зобовязати зробити перерахунок та виплатити на її користь недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Після уточнення позовних вимог, просила суд визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови у перерахунку та виплаті допомоги по догляду за дитино в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років, та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату цієї допомоги у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років, за 2008 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст..43 закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірними.

Зобовязано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст..43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2009 року та прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 95 Конституції України, ст. 116 Бюджетного кодексу України, приписів Законів України Про Державний бюджет України на 2007, 2008 р.р. та Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року всі зміни, внесені Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» були визнані неконституційними та їх дія на 2008 рік була повністю поновлена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України відповідач з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року повинен діяти у відповідності з нормою ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та здійснювати позивачці нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правове регулювання питання щодо призначення та виплати державної допомоги при народженні дитини регулюється Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, особам не застрахованим в системі загальнообовязкового соціального страхування, здійснюється відповідно до приписів Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

У відповідності до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має незастрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 зазначеного закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Судом першої інстанції встановлено, що при нарахуванні та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідач керувався статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, а також пунктом 14 статті 71 Закону України «Про держаний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», статті 41, 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року пункт 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Пунктом 23 частини Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» були внесені зміни, які вступили в силу з 01 січня 2008 року, і, у відповідності до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Також, із зазначеного Закону були виключені норми, відповідно до яких право на отримання допомоги мали лише особи незастраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 25 частини Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 43, яка встановлювала розмір допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку для застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, була виключена із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення пункту 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" були визнані неконституційними.

Таким чином, в період з 01 січня по 22 травня 2008 року розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для осіб, застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулювався статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а з моменту втрати чинності положень пункту 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначені правовідносини регулювалися також і статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, враховуючи, що зміни до статей 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» були внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 1 січня 2008 року, а зміни у статтю 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який діяв у часі раніше, з 22 травня 2008 року не вносились, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України не визнано неконституційними положення пункту 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», які діяли по 31 грудня 2008 року.

Таким чином, відповідач, здійснивши у зазначений період, виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, встановлених Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції закону від 28 грудня 2007 р., правомірно діяв, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України

Суд першої інстанції не врахував вказаних положень норм матеріального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що при нарахуванні та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році, необхідно керуватися Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», а тому не знаходить підстав для задоволення позову в зазначеній частині.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської Ради Київської області задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитино до досягнення нею трирічного віку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: