Справа № 758/5338/13-а
Суддя: Войтенко Т. В.
Дата ухвалення: 2013-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/5338/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2013 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Войтенко Т. В. , розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», -

В С Т А Н О В И В:

6 серпня 2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру пільгових виплат позивачу як інваліду війни ІІ групи з 350% мінімальної пенсії за віком до 40% прожиткового мінімуму з 1 січня 2007 року та як інваліду війни І групи з 400% мінімальної пенсії за віком до 50% прожиткового мінімуму з 1 січня 2010 року, зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу заборгованості з виплати надбавки до пенсії з 1 січня 2007 року як інваліду ІІ групи та з 1 січня 2010 року як інваліду І групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як інвалід ІІ групи він отримував надбавку до пенсії у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 12 лютого 2009 року як інвалід І групи - 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність

Разом з тим, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він мав би отримувати як інвалід 2 групи надбавку у розмірі 350 % від мінімальної пенсії за віком та як інвалід 1 групи 400% від мінімальної пенсії за віком.

Позивач звертався до ГУПФ України в м. Києві із заявою зробити перерахунок та виплату надбавки до пенсії, але листом №5668/12/Л-763 від 1 березня 2011 року йому в цьому було відмовлено, у звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

23 квітня 2013 року ухвалою судді Подільського районного суду м.Києва позовні вимоги ОСОБА_1 , які стосувалися періоду до 6 лютого 2011 року були залишені без розгляду, в решті позовних вимог у даній справі було відкрито скорочене провадження.

17 травня 2013 року від відповідача надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку про достатність повідомлених позивачем обставин справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення, яким у задоволенні позову потрібно відмовити у звязку з наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві як інвалід війни 1-ї групи, що підтверджується посвідченням, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як інваліду 1 групи позивачу призначено 50% надбавку до пенсії відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Станом на 1 лютого 2011 року її розмір складає 375 грн. (а.с. 29).

Позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок та виплату підвищення до пенсії призначеного відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з розрахунку 400 % мінімальної пенсії за віком.

Листом №5668/12/Л-763 від 1 березня 2011 року Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві в перерахунку та виплаті підвищення до пенсії позивачу відмовило.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.1993 р. визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.4 цього Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п. 27 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла до 01.01.2006 року, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 3 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 05.10.2005 року № 2939-ІУ, який згідно пункту 1 розділу ІІ набрав чинності 01.01.2006 року, частина 4 ст.13 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була викладена в такій редакції: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам І групи у розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ІІІ групи 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Зазначені вище норми закону змін не зазнавали, неконституційними не визнавались, отже підлягають застосуванню з часу набрання ними чинності.

Судом встановлено, що Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювало підвищення пенсії позивачу в рамках Закону України «Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 05.10.2005 року та у відповідності зі ст. 46 Конституції України, яка передбачає отримання пенсії, яка має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, надбавка до пенсії, як інваліду війни 1-ї групи, яку одержує позивач, відповідає діючому законодавству, відповідач правомірно відмовив позивачу у перерахунку такої надбавки, а відтак відсутні підстави визнавати відмову відповідача протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на норму закону, яка втратила чинність, є необґрунтованим, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 147 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в редакції від 05.10.2005 року, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 9-11, 70, 159-163, 167, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т. В. Войтенко