Справа № 2а-14314/11/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/25944/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Максименка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012

у справі № 2а-14314/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алюпро»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі м.Києва від 23.06.2011 № в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3638538,28 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Державна податкова інспекція у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення в частині задоволення позову та відмовити в задоволенні позову повністю. Посилається на порушення судами норм матеріального права: п.п. 7.4.1п. 7.4 ст. 7, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції здійснено заміну відповідача у справі - Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.Києва правонаступником - Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Підставою для визначення ТОВ «Алюпро» за податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Оболонському районі м.Києва від 23.06.2011 № грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2944148 грн. за основним платежем та в сумі 736037 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, слугували висновки виїзної планової перевірки за період з 10.11.2008 по 31.12.2010, викладені в акті від 09.06.2011 № 247-23-3-36251163, про порушення вимог п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

За висновками перевірки порушення цих норм закону полягало в неправомірному віднесенні позивачем до складу податкового кредиту за липень, серпень, жовтень, грудень 2009 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2010 року податку на додану вартість в загальній сумі 2944148 грн. за операціями:

з придбання у ПП «Філо» робіт зі шліфування алюмінієвого профілю за договором від 25.10.2010 № 25/10/10-1;

з придбання партіями товару у ПП «Металфорт» - лому кольорових металів за договором від 25.10.2010 № 01/04;

з придбання послуг на транспортно-експедиторського обслуговування у ТОВ «Стімтрейд» за договором від 01.06.2009 № 01/06/09-1;

з придбання товару у ТОВ «Стімтрейд» за договором від 01.07.2009 № 01/07/09-1;

з придбання у ТОВ «Стімтрейд» робіт зі шліфування алюмінієвого профілю за договором від 01.09.2009 № 01/09/09-1.

Суд касаційної інстанції не може визнати обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для підтвердження правомірності формування платником податків податкового кредиту, окрім встановлення дотримання таким платником вимог законів, необхідно належним чином дослідити реальність здійсненої господарської операції з придбання товару, тобто така операція має бути не тільки документально оформленою, а й повинна об'єктивно призвести до зміни складу активів платника податків. В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

Водночас висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів (послуг) мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд касаційної інстанції зазначає, що всі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому, суди повинні надавати належну оцінку усім таким доказам окремо та в їх сукупності.

З метою дослідження фактичного придбання товарів (послуг) у межах господарської діяльності необхідно було аналізувати договірні умови їх поставки, належним чином досліджувати первинні бухгалтерські документи, складені під час здійснення господарських операцій, порядок поставки, зміст, обсяги товарів (послуг), мету придбання.

Враховуючи наведене, суди мали належним чином дослідити спірні господарській операції, реальність їх здійснення, чи придбавався позивачем товар (послуги) з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Висновки суди зробили без належного дослідження реальності здійснення господарських операцій, без належної оцінки первинних документів, встановлення підстав, порядку, змісту та обсягів господарських операцій, порядку передачі покупцеві товару.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином їх оцінити, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун