Справа № 22-а-6674/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Малорода О.І., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни», -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те що, управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква безпідставно відмовляє їй у проведенні перерахунку та виплати доплати до пенсії як дитині війни, а тому просила суд визнати відмову відповідача щодо виплати щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни неправомірною та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену суму допомоги до пенсії з 01 січня 2006 року по 01 серпня 2009 року в сумі 3503 грн. 20 коп., а з вересня 2009 року щомісячно на весь період дії Закону.

Після уточнення позовних вимог позивачка просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненарахування щомісячної державної соціальної допомоги, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачені суми до пенсії з 01 січня 2008 року, а не з 01 січня 2006 року, в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком та нараховувати в подальшому щомісячну соціальну допомогу відповідно до вимог Закону.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсійного забезпечення ОСОБА_1, згідно вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, який встановлений виходячи з розміру прожиткового мінімуму на особу, яка втратила працездатність ст.58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» за період з 19 вересня 2008 року, щомісячно, до 31 грудня 2008 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква просить скасувати постанову суду та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.2.1. Постанови правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах і міста» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни. Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачка має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Інших доводів, які б спростовували зроблені судом висновки, в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського районного суду Київської області від 04 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: