Справа № 2а-13480/09/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 червня 2010 року № 2а-13480/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

судді: Пісоцької О.В.,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

представників:

- ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

- Кабінету Міністрів України ОСОБА_5,

- Верховної Ради України ОСОБА_6,

- Міністерства фінансів України ОСОБА_7,

перевіривши в приміщенні суду у місті Києві у попередньому судовому засіданні справу

за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3
до: Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України
провизнання Постанови від 18 березня 2009 року незаконною, бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,
та розглянувши питання про залишення позовної заяви в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться на розгляді справа №2а-13480/09/2670 за позовом ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач), ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) з вимогами до Кабінету Міністрів України (відповідач-1), Верховної Ради України (відповідач-2), Міністерства фінансів України (відповідач-3), Міністерства праці та соціальної політики України (відповідач-4) про:

- визнання незаконною Постанови відповідача-1 №211 від 18 березня 2009 року;

- визнання бездіяльності відповідачів протиправною;

- зобовязання Комітету Верховної Ради України з питань бюджету передбачати в законах «Про Державний бюджет України на 2010 рік» виділення достатніх коштів для виплати ветеранам війни у повному обсязі разової щорічної грошової допомоги відповідно до частин другої та третьої статті 2, частини пятої статті 12-16 та частини першої ветеранського закону, а також - Рішень Верховної Ради України та Рішень Конституційного Суду України;

- зобовязання Комітету Верховної Ради України з питань бюджету виділяти кошти на виконання рішень судів, які набрали законної сили, і стягнення за якими провадиться з Державного бюджету України.

13 травня 2010 року в попередньому судовому засіданні, за участю представників позивачів, відповідача-1 та відповідача-2, судом встановлено, що позовна заява в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобовязання останніх вчинити певні дії не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, а саме у позові відсутній виклад обставин, якими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обґрунтовують вказані позовні вимоги, що не відповідає пункту четвертому частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, відсутні посилання позивачів, яких саме відповідачів оскаржується бездіяльність.

Враховуючи положення статей 19 та 22 Кодексу адміністративного судочинства України, а також - зазначені обставини, суд залишив без руху позовну заяву в частині оскарження позивачами бездіяльності відповідачів та в частині вимог щодо зобовязання останніх вчинити певні дії, розяснивши положення пункту сьомого частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

14 червня 2010 року в попереднє судове засідання прибули представники позивачів, відповідачів-1-3. Міністерство праці та соціальної політики України явку повноважного представника не забезпечило, про причини неприбуття представника суд не повідомило.

До суду, у звязку з залишенням без руху частини позовних вимог, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслані уточнення останніх. В засіданні представник позивачів просив отримані судом вказані уточнення врахувати як належне обґрунтування позовних вимог та вирішити позов у повному обємі по суті.

Так, в обґрунтування означених вище вимог позивачів, останні вказали, що частина пята статті 12 «ветеранського закону»визначає порядок визначення разової грошової допомоги, в якій базовим критерієм її встановлення є розмір мінімальної пенсії за віком, тоді як остання є основною соціальною гарантією та має визначатися виключно законами України.

Вказаний порядок відповідачами-1-4 при прийнятті оскаржуваного нормативно-правового акту Постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань»»від 18 березня 2009 року №211 (далі Постанова №211) - не був врахований. Крім того, Міністерство фінансів України, Міністерство праці та соціальної політики України та Кабінет Міністрів України, вирішуючи питання про фінансування видатків з Державного бюджету на виплату разової грошової допомоги ветеранам війни, вийшли за межі наданих Конституцією та законами їм повноважень, а тому дії останніх, щодо погодження окремих положень та прийняття вказаного нормативно-правового акту, належить кваліфікувати, на думку позивачів, як неправомірними і протиправними.

Представники відповідачів зазначили про те, що надані обґрунтування письмово позивачами, а в засіданні їх представником стосуються лише вимог законності та правомірності прийняття оскаржуваного у даній справі нормативно-правового акту, в якому відповідачем є лише Кабінет Міністрів України.

Перевіривши матеріали даної справи та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позов у вказаних частинах вимог підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту сьомого частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Так, зазначені вище уточнення позивачів є підставою перевірки дотримання процедури прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної Постанови №211 та її законності.

Крім того, надані представником позивачів пояснення стосовно відсутності можливості виконати виконавчою службою судові рішення через відсутність коштів у боржника Управління праці та соціального захисту населення Токмацької районної державної адміністрації (УПСЗН) суд не може врахувати, оскільки зазначені обставини не стосуються вказаного предмету спору, а наявність порушених прав у вказаних правовідносинах передбачає інший порядок їх судового захисту.

Таким чином, враховуючи перелічені вище обставини, а також вимоги статей 18, 19, 21, 106, 121, 155 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження»від 13 травня 2010 року №2181-VІ (чинний з 15 травня 2010 року), суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобовязання останніх вчинити певні дії підлягає залишенню без розгляду, оскільки не усунуті недоліки, визначені судом в ухвалі суду від 13 травня 2010 року.

Разом з тим, відповідно до положень статей 18, 19, 21, 155 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження»від 13 травня 2010 року №2181-VІ суд вважає за необхідне розяснити позивачам про наявність права на повторне звернення з позовними вимогами щодо оскарження бездіяльності відповідачів протиправною та зобовязання вчинити певні дії після усунення обставин, які зумовили залишення їх без розгляду, в наступному порядку:

- стосовно дій/бездіяльності Верховної Ради України до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції;

- щодо дій/бездіяльності Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України та Кабінету Міністрів України до Запорізького окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 18, 19, 21, 121, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження»від 13 травня 2010 року №2181-VІ, Окружний адміністративний суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України в частині вимог про визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити ОСОБА_2, ОСОБА_3 про наявність права на звернення до суду з даними позовними вимогами після усунення підстав, з яких їх залишено без розгляду, в наступному порядку:

- стосовно дій/бездіяльності Верховної Ради України до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції;

- щодо дій/бездіяльності Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України та Кабінету Міністрів України до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Пісоцька