Справа № 22-а-18486/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді: Олійника В.І.,

суддів: Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2009 року позивачзвернувсядо суду, посилаюсь на те, що він є інвалідом війни 2-ї групи та має право на пільги, встановлені для інвалідів війни, в звязку з чим відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, але відповідачем у 2008 році виплачено йому вказану допомогу у значно нижчому розмірі, а тому він просить визнати відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо перерахунку одноразової грошової допомоги неправомірною і стягнути з відповідача недоотриману суму грошової допомоги за 2008 рік у розмірі 3448 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2009 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, які полягають у відмові ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік.

Зобовязано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провести доплату ОСОБА_1 недоотриманої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі 3448 (три тисячі чотириста сорок вісім) гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій простить постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 16 квітня 2009 року скасувати на постановити нову про відмову в задоволенні вимог позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Задовольняючи позов в частині виплати одноразової грошової допомоги до 5-го травня, суд першої інстанції виходив з того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Такий висновок зроблений судом з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що інвалідам війни 2 групи виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України №183 від 12 березня 2008 року «Про розміри грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» розмір одноразової грошової допомоги був визначений у 400 грн., які і були виплачені позивачу ОСОБА_2 у квітні 2008 року.

Таким чином, в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5-го травня учасникам бойових дій та інвалідам війни. При цьому дія ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на час виникнення спірних правовідносин була зупинена Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп визнано неконституційним п. 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було зупинено дію п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та встановлено у 2008 році інші розміри виплат щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня.

Разом з тим суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не дав належної оцінки тій обставині, що виплата грошової допомоги була проведена у квітні 2008 року, тобто до прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22 травня 2008 року за № 10-рп про визнання неконституційними положень нормативних актів, якими керувався відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу даного виду соціальної виплати.

Таким чином, оскільки Рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії в часі і поширюється лише на ті правовідносини, які виникли після його прийняття, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача є помилковим, оскільки він при нарахуванні та виплаті позивачу ОСОБА_2 допомоги до 5-го травня діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинних на той момент нормативних актів.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2009 року - скасуванню відповідно до вимог ст. 202 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання неправомірною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо стягнення щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік ОСОБА_1 відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді