Справа № 22-а-5840/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Панасюка С.П., Матвієнко Ю.О.,

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про зобовязання перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року позивачка звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення. Позов обґрунтовувала тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1-ї категорії, інвалідом 3 групи. Законодавством передбачено виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, яку виплачують органи соціального захисту населення. Відповідач відмовив їй у виплаті допомоги в належному розмірі за 2008 рік. Позивачка просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги за 2008 рік в сумі 2010 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2009 року позов задоволено. Визнано відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо перерахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік неправомірною та зобовязати виплатити 2090 грн.

В апеляційній скарзі УСЗН Білоцерківської міської ради просить скасувати постанову суду та постановити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 3 групи.

Згідно з ст.48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено виплату одноразової щорічної допомоги учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідам 3 групи чотири мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір заробітної плати визначається на момент виплати. Виплату грошової допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання.

Позивачу за 2008 рік виплата зазначеної грошової допомоги проведена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Конституції України передбачено, що КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України.

Розмір допомоги на оздоровлення, визначений постановами КМ України від 12.07.2005 року №562 суперечить вимогам ст.48 Закону та іншим нормативним актам.

Відповідно до ст.59 Закону України "Про державний бюджет України на 2008р." з 1.01.2008 року розмір мінімальної заробітної плати встановлено 515 грн. на місяць, з 01.04.2008 року - 525грн., з 01.10.2008 року - 545грн., з 01.12.2008 року - 605грн.

Вказана норма Закону не мала обмежень щодо застосування ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким передбачено право позивача одержання одноразової грошової допомоги у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія цього закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону.

Колегія суддів згідна з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на те, що вказана допомога в розмірі 90 грн. за 2008 рік була нарахована у лютому 2008 року до набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, а тому воно не може бути застосовано до даних правовідносин, оскільки допомога на оздоровлення за 2008 рік в сумі 90 грн. фактично було перерахована на рахунок позивача відповідачем у вересні 2008 року, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Суд ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.197, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: