Справа № 22-а-26453/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Кашперської Т.Ц.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква, про зобовязання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка у грудні 2009 року звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право як непрацюючий пенсіонер на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити доплату до пенсії з 01 січня 2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1, доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у м. Біла Церква провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та випалту, встановивши її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, за період 22 травня 2008 року по 30 листопада 2009 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2010 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивач у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є пенсіонером і постійно проживає на території м. Біла Церква Київської області тобто в зоні посиленого радіологічного контролю, а отже є субєктом, визначеним у ст.39 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено виплата та отримання щомісячної грошової доплати.

Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачу у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати, передбаченої ст.39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тому, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо проведення нарахувань та виплат починаючи з 22 травня 2008 року , оскільки позивачка звернулася 16 грудня 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві а.с.1).

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС України, момент звернення до суду 16 грудня 2009 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню від 16 грудня 2008 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Біла Церква Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2010 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснено нарахування та виплата ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, заборгованість з доплати, передбачену ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначивши даний період з «16 грудня 2008 року» з врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: