Справа № 127/18463/15-а
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/577/15
П О С Т А Н О В А
Іменем України

16 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., за участі секретаря судового засідання Шарапанівського Р.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Суркової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Вінницького обласного військового комісаріау про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахування пенсії за вислугу років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (м. Чернігів) на посаді начальника відділення радіотехніки військ управління забезпечення навчань військ Державного науково-випробовувального центру Збройних Сил України. Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України.

12 серпня 2014 року позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку зі скороченням штатів), а з 29 жовтня 2014 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, направлений для зарахування на військовий облік до Ямпільсько-Томашпільського ОРВК Вінницької області. Відповідно до довідки військової частини від 29.10.2014 року №70/9/111 починаючи з березня 2014 року отримував щомісячну додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» зі змінами відповідно до постанови КМУ від 13 березня 2013 року №161, та наказу Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 (зі змінами), з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2,6%.

З 30.10.2014 року відповідачем позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року в розмірі 70% від грошового окладу. До складу пенсії відповідачем не включено додаткову грошову винагороду, що призвело до зменшення розміру пенсії та порушення пенсійних прав позивача.

В березні 2015 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області з письмовою заявою про неправомірне неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при призначенні йому пенсії. Згідно відповіді відповідача в перерахунку пенсії позивачу було відмовлено з посиланням на ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», відповідно до яких, наче б то, винагороди не враховуються для перерахунку пенсій, призначених відповідно до цього Закону. Дані дії на думку позивача є неправомірними, відмова в перерахунку йому пенсії є незаконною, тому позивач звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив його задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Суркова І.О. в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позову. Попередньо на адресу суду відповідачем було надіслано заперечення в якому вказано, що позов вони не визнають. В своїх поясненнях в суді представник відповідача, так як і в запереченні, вказував, що дійсно Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Разом з тим, представник відповідача у запереченнях наполягає на тому, що встановлена на підставі Постанови КМУ додаткова грошова винагорода не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, а тому відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Представник військового комісаріату в судове засідання не з' явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером Збройних сил України і отримує пенсію відповідно до положень Закону України „ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач в березні 2015 року звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Вінницькій області про перерахунок пенсії з включенням виплат згідно постанови КМУ «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889. Проте йому відмовлено у зазначеному перерахунку з посиланням на відсутність підстав. Позивач вважає наведені дії ГУ ПФУ в Вінницькій області неправомірними та просить зобов`язати провести відповідний перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною 2 ст. 51 вищезгаданого Закону перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Наведеними законодавчими нормами на Кабінет Міністрів України покладений обов`язок встановлення порядку проведення перерахунку пенсій, а також визначена підстава для проведення такого перерахунку пенсії.

Відповідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007р. виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони. Постановою дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10% посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів від 22.09.2010 року №889 «Питання забезпечення окремих категорій військовослужбовців: прикордонної служби та внутрішніх військ міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» установлено військовослужбовцям щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно із п. 2 Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством надзвичайних ситуацій та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року за №889 визначає, що дозволено Міністерству Оборони України та іншим силовим міністерствам і відомствам установити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. В тексті постанови чітко вказано, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, визначаються у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4рп/2015 року «У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 , щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказано, що проведення перерахунку пенсій відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проводиться у зв`язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку з встановленням виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення. Автор звернення до Конституційного Суду просив дати офіційне тлумачення положень першого речення ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в аспекті того, чи є наведений у них перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення вичерпним, чи в цей перелік можуть включатися і інші види грошового забезпечення, зокрема щомісячна додаткова грошова винагорода, яка встановлена постановою КМУ «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889».

Заміна розміру винагороди як в сторону його збільшення, так і в сторону його зменшення не може бути підставою для проведення перерахунку пенсії, за винятком тих випадків, коли новий розмір або новий вид винагороди встановлюється виключно законами України.

Отже, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перерахунок пенсії, ГУ ПФУ у Вінницькій області керувалося положенням чинного законодавства і діяло в межах наданих повноважень.

Таким чином, підстав для визнання дій відповідача щодо перерахунку пенсії неправомірними не має, тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Оскільки вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії та виплатити заборгованість знаходяться в залежності від вирішення перших вимог, в задоволенні яких відмовлено, то і вони є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 8-11, 71, 94, 183-2, 254, 256 КАС України,суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: О.О. Жмудь