Справа № 2а-4014/09/0770
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. Справа № 77281/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рахівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Хутро» до Державної податкової інспекції у Рахівському районі Закарпатської області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2009 року Відкрите акціонерне товариство «Хутро» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Рахівському районі Закарпатської області в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 10.07.2009 року № /0.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у Акті перевірки відповідач вказав про уявне заниження податку на прибуток у сумі 537310 грн., у тому числі за II квартал 2008 року в сумі 10265 грн., за III квартал 2008 року в сумі 466170 грн., за IV квартал 2008 року в сумі 60884 грн.. Заниження податку на прибуток у сумі 537310 грн. відповідач мотивував тим, що позивач порушив вимоги статті 5 пункту 5.1. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме завищив валові витрати у зв'язку з недоведеністю використання позивачем придбаних ТМЦ, робіт та послуг в сумі 2994569 грн. в господарській діяльності, у тому числі за І квартал 2008 року в розмірі 183651 грн., за II квартал 825263 грн., за III квартал 974414 грн., за IV квартал 1014241 грн.. Позивач з таким висновком не погоджується, оскільки витрати, які включив позивач до складу валових і показав у декларації «витрати на придбання товарів (робіт, послуг)» не входять до переліку тих, щодо яких установлені обмеження статтею 5 пунктами 5.3.-5.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому витрати безумовно вважаються валовими. Позивач вказав на те, що ним була вірно та законно задекларована сума валових витрат за придбані ТМЦ в сумі 2673368 грн. рядок 04.1. Декларації «витрати на придбання товарів (робіт, послуг)», в тому числі за І квартал 2008 року на суму 166581 грн., за II квартал 2008 року на суму 743956 грн., за III квартал 2008 року на суму 878195 грн., за IV квартал 2008 року на суму 884636 грн. та сума валових витрат в розмірі 321201 грн., яка віднесена ним до суми інших витрат (рядок 04.13 Декларації) в тому числі за І квартал 2008 року на суму 17070 грн., за II квартал 2008 року на суму 81307 грн., за III квартал 2008 року на суму 93219 грн., за IV квартал 2008 року на суму 129605 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рахівському районі Закарпатської області № /0 від 10.07.2009 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при формуванні позивачем валових витрат порушень положень ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не встановлено, а відповідачем доказів правомірності прийнятого податкового-повідомлення рішення суду не надано.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Державна податкова інспекція у Рахівському районі Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Рахівському районі Закарпатської області в період з 29 травня 2009 року по 25 червня 2009 року була проведена перевірка ВАТ «Хутро» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року. За результатами вказаної перевірки 03 липня 2009 року був складений акт «Про результати планової виїзної перевірки ВАТ «Хутро» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року» за № 34/2351/00310663 (1-й том а.с.8-27).

У вищевказаному акті відповідачем встановлено порушення статті 5 пункту 5.2 підпункту 5.2.1 Закону України № 334/94 «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого за 2008 рік в бюджет не сплачено податок на прибуток у сумі 537310 грн. у томі числі за II квартал 2008 року в сумі 10256 грн., за III квартал 2008 року в сумі 466170 грн., за IV квартал 2008 року 60884 грн.

Відповідно до вищевказаного акту перевірки донарахування виникло внаслідок того, що посадовими особами позивача, під час здійснення перевірки, відмовлено у наданні особам, що здійснювали перевірку, бухгалтерських документів, а саме: актів на списання сировини та матеріалів; звітів матеріально-відповідальних осіб; товарно-транспортних накладних; подорожніх листів та інших документів, тобто не підтверджена реальність здійснення операцій на суму 2673368 грн. Валові витрати ВАТ «Хутро» у 2008 році були зменшені на 321201 грн. внаслідок того, що позивачем не було надано на перевірку первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували витрати підприємства на транспортування та інші витрати.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 10 липня 2009 року було прийнято податкове-повідомлення-рішення за № /0, відповідно до якого за порушення статті 5 пункту 5.2 підпункту 5.2.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року за № 334/94 позивачеві визначено зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 747171 грн., в тому числі за основним платежем 537310 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 209861 грн. (1-й том а.с.40).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення відповідача.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно ст.3 вказаного Закону об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону та на суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат зокрема, включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті; суми коштів або вартість товарів (робіт, послуг), добровільно перераховані (передані) протягом звітного року до Державного бюджету України або бюджетів місцевого самоврядування, до неприбуткових організацій, визначених у пункті 7.11 статті 7 цього Закону, суми коштів, що перераховані юридичним особам, у тому числі неприбутковим організаціям - засновникам постійно діючого третейського суду у розмірі, що перевищує два відсотки, але не більше пяти відсотків оподатковуваного прибутку попереднього звітного року, за винятком внесків, передбачених підпунктом 5.6.2 пункту 5.6 цієї статті, та внесків, передбачених підпунктом 5.2.17 цього пункту; суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), установлених Законом України «Про систему оподаткування»(крім тих, що прямо не визначені у переліку податків, зборів (обов'язкових платежів), визначених зазначеним Законом), включаючи акцизний збір та рентні платежі, а також збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, за винятком податків, зборів (обов'язкових платежів), передбачених підпунктами 5.3.3, 5.3.4, та пені, штрафів, неустойок, передбачених підпунктом 5.3.5 цієї статті. Для платників податку, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, до складу валових витрат включається плата за землю, що не використовується в сільськогосподарському виробничому обороті; суми витрат, не віднесені до складу валових витрат минулих звітних податкових періодів у звязку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, установлених правилами податкового обліку, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді; суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у звязку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобовязання; суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку. Для банків та інших небанківських фінансових установ норми цього пункту діють з урахуванням норм статті 12 цього Закону; суми витрат по операціях, передбачених пунктом 5.9 цієї статті та статтею 7 цього Закону; суми витрат, повязаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми перевищення балансової вартості основних фондів та нематеріальних активів над вартістю їх продажу, визначені у порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Пунктом 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що не включаються до складу валових витрат витрати на: потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначеним пунктом 7.11 цього Закону, та витрат, пов'язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 5.4.4 цієї статті).

Обмеження частини другої цього підпункту не стосуються платників податку, основною діяльністю яких є організація прийомів, презентацій і свят за замовленням та за рахунок інших осіб; придбання лотерей, участь в азартних іграх; фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених пунктами 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону; придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону; сплату податку на прибуток підприємств, податку на нерухомість, а також податків, установлених пунктами 7.8, 10.2 і статтею 13 цього Закону; сплату податку на додану вартість, включеного до ціни товарів (робіт, послуг), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, сплату податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються за рахунок сум виплат таких доходів згідно із законом України про оподаткування доходів фізичних осіб. Для платників податку на прибуток підприємств, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, до складу валових витрат виробництва (обігу) входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), вартість яких належить до валових витрат такого платника податку; сплату вартості торгових патентів, яка враховується у зменшення податкових зобовязань платника податку в порядку, передбаченому пунктом 16.3 цього Закону; сплату штрафів та/або неустойки чи пені за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, суду; виплату винагород або інших видів заохочень повязаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.

Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у звязку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, повязаним з таким платником податку особам. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 11.2.1. ст. 11 вищевказаного Закону датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що факт реального здійснення господарських операцій позивач підтвердив долученими до матеріалів справи документами, а саме: копії видаткових накладних та рахунків протягом 2008 року, акти виконаних робіт (послуг), копії видаткових касових ордерів, акти списання товарно-матеріальних цінностей та сировини використаної у виробництві протягом 2008 року (1-й том а.с.132-252, 4-й том а.с.1-240, 5-й том а.с.47-87).

Відповідно до банківських виписок руху коштів на розрахунковому рахунку ВАТ «Хутро» № 0980, що відкритий у філії «Прикарпатське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та на розрахунковому рахунку ВАТ «Хутро» № 6091, що відкритий у філії «Відділення ПІБ» в м. Рахів, за 2008 рік з вказаних рахунків перераховано 2047225,07 грн. Всі перерахування пов'язані з господарською діяльністю підприємства (3-й том а.с.1-169, 5-й том а.с.1-46).

Крім того, висновки суду першої інстанції щодо правомірного декларування спірної суми валових витрат за придбані ТМЦ також знайшли своє підтвердження у висновках судово - економічної експертизи від 13 жовтня 2011 року, призначеної ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 червня 2011 року.

Щодо твердження відповідача про відсутність представлення первинних документів під час перевірки, що позбавляє можливості дійти висновку про фактичне придбання та використання товарно-матеріальних цінностей та їх зв'язок з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції(робіт, послуг), використанням їх у власній господарській діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами.

Водночас наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною підставою для формування валових витрат, оскільки наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Висновки про відсутність (недостатність) первинних документів під час перевірки, що покладені податковим органом в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення, носять оціночний характер та не є підставою для висновку про позбавленні юридичної сили і доказовості наявних первинних документів щодо придбання товарно-матеріальних цінностей, оскільки в силу відсутності визначення поняття "податковий облік" в чинному законодавстві та з точки зору пп. 1.2.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в банках України, в якому зазначено, що податковий облік ведеться з метою накопичення даних про валові доходи та валові витрати відповідно до законодавства України і використовується для складання податкової звітності, форма, правила, порядок і термін подання якої визначаються ДПАУ.

При цьому, як зазначено у цьому пункті Положення, зміни в податковому обліку не впливають на фінансовий облік, фінансовий (бухгалтерський) та податковий облік - це різні поняття. Відповідно, недотримання вимог, що пред'являються до оформлення первинного документа в бухгалтерському обліку, не може бути безумовним висновком про безпідставність виникнення податкової вигоди.

Так, з матеріалів справи слідує, що податковим органом під час перевірки дотримання ВАТ «Хутро» вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року досліджувались: книга наказів, розрахункові відомості, касова книга та первинні бухгалтерські документи за І-ІV квартали 2008 року та за І квартал 2009 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що отримання первинних та інших документів бухгалтерського обліку та звітності, а саме: касові документи за 2008 р.; банківські документи за 2008 р.; авансові звіти за 2008 р.; оборотно-сальдовий баланс поквартально за 2008 р.; оборотно-сальдові відомості поквартально по рахункам 631, 361, 377 за 2008 р.; документи про підтвердження вексельних розрахунків; податкові накладні за 2008 р; аналіз рахунків 70, 23, 10, 34, 62; видаткові і прибуткові накладні підтверджуються фактом отриманням відповідачем списку документів від 03 червня 2009 року, які були пред'явлені під час перевірки посадовим особам відповідача.

Також слід зазначити, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

А зі змісту пп. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» вбачається, що господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Не є обов'язковим, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Поряд з цим обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки, не зумовлені діловою метою, не підлягають відображенню в податковому обліку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив наявність зв'язку придбання товарно-матеріальних цінностей та господарською діяльністю позивача, зазначеної у наявному в матеріалах справи статуті ВАТ «Хутро».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат необхідно застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якими регламентувався порядок визначення валових витрат на час виникнення спірних правовідносин та якого платник податків (покупець) зобов'язаний був дотримуватися і за умови порушення якого, формування валових витрат може бути визнано неправомірним.

За умови реального здійснення платником податку господарських операцій з придбання товарів (послуг), що призвели до об'єктивної зміни складу активів такого платника (покупця), у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вказаних вище вимог Законів при формуванні валових витрат, останній не може бути позбавлений такого права.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що прийняте податкове повідомлення рішення № /0 від 10.07.2009 року є протиправним, оскільки відповідачем не надано доказів його правомірності.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рахівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року у справі № 2а-4014/09/0770 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін