Справа № 607/1887/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. Справа № 876/5842/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.02.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району в якому просив визнати дії, бездіяльність щодо виділення позивачу земельної ділянки, посадових осіб відповідача протиправними та зобов'язати виділити позивачу земельну ділянку.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому в порушення вимог чинного законодавства було відмовлено у виділенні землі для ведення садово-городницького господарства на безоплатній основі з правом приватизації у зв'язку із відсутністю вільних та придатних для ведення особистого селянського господарства у межах населеного пункту на території Великогаївської сільської Ради земельних ділянок.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем надано обґрунтовані та законні відповіді позивачу про неможливість надання земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації в межах норм визначених земельним законодавством у зв'язку із відсутністю у межах населеного пункту на території Великогаївської сільської Ради вільних земельних ділянок придатних для ведення особистого селянського господарства. Вказані відповіді надані уповноваженими на те посадовими особами в межах їхньої компетенції, а позивачем, в порушення вимог ст.118 Земельного кодексу України, до поданої ним заяви про передачу безоплатно у власність земельної ділянки не додано графічних матеріалів, на яких зазначалося б бажане місце розташування земельної ділянки.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 19.08.2010 року ОСОБА_1 звернувся до Великогаївської сільської ради Тернопільського району із заявою про виділення йому 10 соток землі на початку населеного пункту в районі нових забудов на території Великогаївської сільської Ради для ведення садово - городницького господарства на безоплатній основі з правом приватизації(а.с.16).

27.08.2010 року Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області рішенням №448 відмовила ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв'язку із відсутністю вільних земельних ділянок резервного фонду(а.с.21).

Крім того, Великогаївська сільська рада Тернопільського району 31.12.2010 року повідомила ОСОБА_1 про те, що його заява про виділення земельної ділянки під город буде розглянута після проведення інвентаризації земель Великогаївської сільської Ради(а.с.5).

З наявної в матеріалах справи копії повідомлення Великогаївської сільської ради Тернопільського району №293 від 23.07.2012 року слідує, що усі заяви ОСОБА_1 надіслані на адресу Великогаївської сільської ради розглянуті про що йому надіслані відповіді, а також повідомлено про те, що у зв'язку із відсутністю вільних земельних ділянок на території сільської ради, виділення ОСОБА_1 земельної ділянки на даний час є неможливим (а.с.4 на звороті).

Довідкою Великогаївської сільської Ради Тернопільського району Тернопільської області №618 від 14.03.2013 року підтсерджується, що вільних земельних ділянок, придатних для ведення садівництва у межах населеного пункту на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області немає (а.с.20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності ознак протиправної бездіяльності Великогаївської сільської ради Тернопільського району щодо не розгляду поданої позивачем заяви про надання земельної ділянки, а також обґрунтованості відповідей відповідача щодо неможливості виділення земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Судом першої інстанції встановлено, що при неодноразовому зверненні до сільської ради позивачем разом із заявами про надання земельної ділянки не подавались необхідні графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, що є порушенням ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відтак колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції в частині недотримання позивачем при поданні документів вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України.

Відсутність бездіяльності Великогаївської сільської Ради Тернопільського району Тернопільської області щодо розгляду поданих позивачем заяв про надання земельної ділянки підтверджується також висновками перевірки прокуратури Тернопільської області (а.с.13).

Крім того, з матеріалів слідує, що рішення про відмову у наданні земельної ділянки не є предметом оскарження у даній справі, позаяк позивач оскаржує дії відповідача щодо ненадання земельної ділянки.

За таких обставин твердження ОСОБА_1 про бездіяльність відповідача щодо невиділення та непередачі у власність земельної ділянки не доведені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2013 року у справі № 607/1887/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін