Справа № 826/7363/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7363/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.
за участю: секретаря судового засіданняНечай Ю.О.
представника позивачаШульженка Д.Ю.
представника відповідача (МЮ України)Глєбова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Мін'юсті від 05 березня 2015 року про скасування акту позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача від 27 січня 2015 року № 1, складеного Головним управлінням юстиції у Харківській області;

визнати протиправними дії відповідачів з ініціювання та проведення позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі скарг приватного підприємства "Юридично-інвестиційна група" від 18 листопада 2014 року та від 18 березня 2015 року;

визнати протиправною бездіяльність відповідачів з ухилення від перенесення та продовження строків проведення перевірок діяльності позивача, призначених згідно з наказами відповідача-2 від 01 квітня 2015 року № 190/6 та від 02 квітня 2015 року № 198/09;

визнати протиправними дії відповідачів зі складання акту від 15 квітня 2015 року № 43/15 про відмову позивача у проведенні перевірки та акту від 15 квітня 2015 року № 44/15 про відмову позивача у проведенні перевірки

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року вимоги позивача задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 02 квітня 2013 року № 619/5, 08 квітня 2013 року Мін'юстом видано позивачу свідоцтво № 794 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Головним управлінням юстиції у Харківській області 27 січня 2015 року складено акт № 1, згідно з висновками якого, порушень позивачем вимог чинного законодавства у ході виконання ним повноважень ліквідатора ПП "Євро-Альянс" не виявлено.

5 березня 2015 року відбулося засідання Комісії, результати якого оформлені протоколом від 05 березня 2015 року № 27/03/15, на якому, у тому числі, розглянуто пропозицію члена Комісії щодо встановлення відповідності висновків акту № 1 вимогам законодавства.

За результатами розгляду вказаної пропозиції, Комісією прийнято рішення про скасування висновків акту № 1 як таких, що не відповідають вимогам законодавства. Крім того, Комісією рекомендовано департаменту з питань банкрутства Мін'юсту надати доручення Головному територіальному управлінню юстиції у Запорізькій області здійснити перевірку діяльності позивача на підставі скарги ПП "Юридично-інвестиційна група" від 18 листопада 2014 року.

На виконання вище викладеного, Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області складено повідомлення від 01 квітня 2015 року № 40-2 про проведення позапланової невиїзної перевірки, а саме про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача у період із 15 по 17 квітня 2015 року включно, а також повідомлення від 02 квітня 2015 року № 42-2 про проведення позапланової невиїзної перевірки, а саме про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача 15 квітня 2015 року.

Крім того, Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області оформлено накази від 01 квітня 2015 року № 190/09 "Про проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_7." та від 02 квітня 2015 року № 198/09 "Про проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_7.".

15 квітня 2015 року, Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області складено акти № 43/15 та № 44/15 про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірок, в якому зазначено, що перевірку призначено на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01 квітня 2015 року № 190/06, поряд з цим, як з'ясовано судом, 01 квітня 2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області оформлено наказ № 190/09.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування власних доводів посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зроблено висновки які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до ст. 108 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Дисциплінарна комісія складається з семи осіб, три з яких призначаються наказом керівника державного органу з питань банкрутства, а чотири обираються саморегулівними організаціями арбітражних керуючих.

Очолює дисциплінарну комісію керівник державного органу з питань банкрутства або визначена ним відповідальна особа зазначеного органу.

Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Згідно з п. 1 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Мін'юсту від 11 січня 2013 року № 81/5, це Положення визначає порядок утворення при Міністерстві юстиції України (далі - Мін'юст) як державному органі з питань банкрутства Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Комісія), її завдання, функції та порядок діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що у ході проведення перевірки діяльності позивача на підставі скарги ПП "Юридично-інвестиційна група" від 18 листопада 2014 року, за результатами якої складено акт № 1, у ході виконання позивачем повноважень ліквідатора ПП "Євро-Альянс" порушень вимог чинного законодавства не виявлено.

З листа Мінюсту від 16.03.2015 випливає, що Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих прийняла рішення про скасування висновків зазначеного акту №1 позапланової невиїзної перевірки, керуючись ті. 7.7 розділу VII «Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 (далі за текстом - Порядок №1284/5).

Згідно з п.п. 7.1-7.7 розділу VII Порядку № 1284/5, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін'юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін'юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

Подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін'юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Мін'юст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлено грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та інтересів боржника чи кредитора(ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акта перевірки вимогам законодавства.

Про зупинення діяльності арбітражного керуючого Мін'юст видає наказ, який у день прийняття надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом, факсимільним зв'язком та електронною поштою до виконання та господарському суду до відома.

Рішення про зупинення діяльності підлягає негайному виконанню арбітражним керуючим, і протягом часу зупинення діяльності арбітражний керуючий не має права здійснювати будь-які повноваження, визначені законодавством, крім заходів щодо збереження майна боржника (банкрута).

Зупинення діяльності арбітражного керуючого діє до дня прийняття Дисциплінарною комісією рішення щодо притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

На арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у разі: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

На арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

У разі якщо Дисциплінарною комісією встановлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства, Дисциплінарна комісія має право скасувати такі висновки та скерувати відповідні матеріали Мін'юсту для проведення додаткового контролю.

З аналізу наведених положень, суд обґрунтовано зазначив, що п. 7.7 розділу VII Порядку № 1284/5 слід розглядати в контексті положень всього розділу VII Порядку № 1284/5, отже з п.п. 7.1-7.7 цього розділу вбачається, що під актом перевірки, висновки якого можуть суперечити вимогам законодавства, розуміється виключно акт перевірки, у якому встановлені порушення, оскільки саме такий акт є підставою для ініціювання процедури дисциплінарного провадження. Положення п. 7.7 застосовується у межах порушеної процедури дисциплінарного провадження.

Крім того, передумовою для дисциплінарного провадження є направлення відділом з питань банкрутства подання на Комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, яке направляється виключно у випадку встановлення порушень з боку арбітражного керуючого. У разі відсутності виявлених порушень з боку арбітражного керуючого подання про накладення дисциплінарного стягнення не направляється.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 27 січня 2015 року №1 не встановлено порушень вимог чинного законодавства позивачем.

За таких обставин, враховуючи, що рішення комісії про скасування висновків акту № 1 прийняте за відсутності акту перевірки із встановленням порушень у діях арбітражного керуючого, на підставі якого могло б бути підготовлено подання на Дисциплінарну комісію про накладання па арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, а також за відсутності, власне, самого подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, наявність якого імперативно передбачається пп. 7.2 розділу VII Порядку №1284/5, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності такого рішення відповідача.

На думку колегії суддів, посилання апелянта на те, що пункти 7, 7.1. 7.3-7.6 дійсно регламентують роботу Дисциплінарної комісії, проте, пункт 7.7 Порядку контролю потрібно розуміти окремо, як такий, що надає право Дисциплінарній комісії приймати відповідні рішення у разі встановлення невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства, як за висновками актів перевірок, в яких є порушення в діяльності арбітражних керуючих, так і за перевірками проведеними без порушень, є нормативно необґрунтованими, тому такі доводи апеляційним судом відхиляються.

Наразі, апелянт не посилається на жодну норму закону чи підзаконного акту, який би дозволяв Дисциплінарній комісії як органу владних повноважень у межах дисциплінарного провадження скасовувати акти перевірки територіальних органів Мін'юсту із висновками про відсутність виявлених порушень.

Крім того, судом встановлено, що призначена на 15 квітня 2015 року перевірка ініційована на підставі рішення Комісії про скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки №1 від 27.01.2015.

В даному випадку перевірку позивача фактично повторно призначено на підставі однієї і тієї ж скарги.

Крім того, судом встановлено, що, зокрема, вперше перевірку проведено Головним управлінням юстиції у Харківській області. Повторно провести перевірку доручено відповідачу-2.

Відповідно до абзацу 3 п. 2.6, п. 2.12 розділу ІІ Порядку № 1284/5, підставами для проведення позапланової перевірки є: звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Єдиний випадок, за якого допускається повторна перевірка, передбачений п. 7.7 розділу VII Порядку № 1284/5. Поряд з цим, необхідним є здійснення дисциплінарного провадження на підставі розгляду акту перевірки із порушеннями.

Отже, враховуючи, що скарга від 18 березня 2015 року містить у собі питання, які уже були предметом перевірки, а тому, згідно з п. 2.12 розділу ІІ Порядку № 1284/5, у Мін'юсту та відповідача-2 були відсутні законні підстави розпочати повторну перевірку діяльності позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не обґрунтовано правових підстав для направлення другої перевірки до іншого органу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зважаючи на те, що перша перевірка проведена Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, тобто за місцезнаходженням боржника, водночас, офіційним місцезнаходженням позивача як арбітражного керуючого є: Донецька область, м. Донецьк, вул. Літке, буд. 16. кв. 6.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з ухилення від перенесення та продовження строків проведення перевірок діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_7, а також визнання протиправними дій Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складання акту від 15 квітня 2015 року № 43/15 про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки та акту від 15 квітня 2015 року № 44/15 про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки, судова колегія зазначає таке.

Судом встановлено, що акти № 43/15 та №44/15 складені у зв'язку з тим, що арбітражним керуючим не надані Комісії письмові пояснення та копії витребуваних документів, що зробило неможливим проведення перевірки.

Відповідно до п.п. 2.16, 2.17 розділу ІІ Порядку № 1284/5, дата проведення перевірки може бути перенесена у разі неможливості її проведення з підстав, незалежних від органу контролю чи арбітражного керуючого, за вмотивованим рішенням органу контролю.

Проведення перевірки може бути перенесено за рішенням органу контролю до початку проведення перевірки виключно у виняткових випадках, якщо з об'єктивних підстав проведення перевірки у встановлений строк є неможливим.

Проведення перевірки може бути продовжено понад строки, зазначені в п. 2.4 цього розділу, за рішенням органу контролю виключно у виняткових випадках, якщо для проведення перевірки необхідно отримати в інших фізичних чи юридичних осіб додаткову інформацію, без отримання якої завершення проведення перевірки є неможливим або у випадку тимчасової непрацездатності арбітражного керуючого.

Порядок № 1284/5 не містить вичерпного переліку підстав для перенесення чи продовження строків проведення перевірки.

Водночас, апеляційний суд погоджується із висновком суду попередньої інстанції, що хвороба арбітражного керуючого та перебування його на стаціонарному лікуванні у лікарні під час перевірки є обставиною, що унеможливлює проведення перевірки та надання позивачем витребуваних пояснень та документів, що в свою чергу дає підстави для висновку, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у лікарні є підставою для перенесення або продовження строків проведення перевірки.

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період із 14 по 29 квітня 2015 року підтверджується наявною у матеріалах справи копією листка непрацездатності серії АВС № 389039.

Згідно з п. 4.7 розділу IV Порядку № 1284/5, при відмові арбітражного керуючого в проведенні перевірки складається акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки (додаток 5) у двох примірниках та перевірка закінчується на дату встановлення факту відмови.

Відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки вважаються: відсутність арбітражного керуючого або його уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені органом контролю в повідомленні про проведення перевірки, у разі належного повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки; безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю; ненадання арбітражним керуючим на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, у разі якщо без цих документів проведення перевірки є неможливим; безпідставна відмова арбітражного керуючого в доступі комісії та інших осіб на територію, до будівель, споруд та інших приміщень боржника (банкрута) у випадках, передбачених цим Порядком, або до приміщення контори (офісу) арбітражного керуючого.

Відомості, включені до акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки, повинні бути підтверджені документально, а відповідні документи є невід'ємною частиною цього акта.

Один примірник акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вручається арбітражному керуючому або у разі його відсутності не пізніше наступного робочого дня надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом та електронною поштою, другий зберігається в органі контролю.

Акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень. Орган контролю протягом трьох робочих днів з дати підписання акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. До цієї пропозиції орган контролю додає акт про відмову з усіма документами, що є його невід'ємною частиною.

Таким чином, акт про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки може бути складено виключно за наявності факту відповідної відмови.

З наведених положень вбачається, що відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки вважаються відсутність арбітражного керуючого на час, визначений органом державного контролю, для проведення перевірки, і така відсутність вважається відмовою тільки в при наявності безперечних фактів, які підтверджують обізнаність особи про час перевірки та відсутності повалених причин неможливості участі особи при перевірці. Тобто, відмова є фактичним умисним ухиленням особи від здійснення перевірки.

Поряд з цим, судом встановлено відсутність факту відмови у проведенні перевірки з боку позивача.

В свою чергу, відповідачами не надано доказів, що ОСОБА_7 умисно ухилився від перевірки.

Судова колегія критично оцінює доводи апелянта відносно того, що про обставини, які роблять неможливим проведення позапланової невиїзної перевірки (перебування арбітражного керуючого на лікарняному, у відрядженні або інші поважні причини) та надання документів на перевірку, арбітражний керуючий ОСОБА_7 не повідомив комісію з перевірки до дня її проведення (14.04.2014). Оскільки на день складання акту про відмову арбітражного керуючого ОСОБА_7 в проведенні перевірки (15.04.2015) на адресу відповідача 2 будь-яких документів від арбітражного керуючою ОСОБА_7, що ускладнюють можливість проведення перевірки його діяльності із незалежних від нього обставин, не надходило.

Матеріалами справи підтверджується, що з 14.04.2015 у зв'язку із хворобою ОСОБА_7 поступив на стаціонарне лікування до міської лікарні міста Бердянська. Про цю обставину останній повідомив орган перевірки телеграмою від 14.04.2015, тобто до початку проведення перевірок.

Той факт, що телеграма відповідачеві надійшла 16.04.2015, не може бути підставою для виникнення для позивача негативних наслідків з огляду на вчасне виконання ним власного обов'язку щодо повідомлення про обставини, які роблять неможливим проведення позапланової невиїзної перевірки.

Щодо посилання апелянта на ненадання позивачем листка непрацездатності до дня її проведення, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з п.1.1 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 p. N 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

За приписами п. 1.7 Інструкції N 455 видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі (п.2.5 Інструкції N 455).

У разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування У разі потреби продовження лікування в амбулаторних умовах листок непрацездатності може бути продовжено на термін до 3 календарних днів з обов'язковим обґрунтуванням у медичній карті стаціонарного хворого та витягу з неї (п.2.9 Інструкції 455).

Отже, листок непрацездатності та виписка епікризу, які підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні, видаються при виписці хворого.

Відповідно до листка непрацездатності серії ABC №389039, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 14.04.2015 по 29.04.2015.

Враховуючи зазначене, видаються небезпідставними твердження позивача щодо неможливості подання ним листка непрацездатності до початку перевірки, а також відносно наявності поважних підстав ненадання органу перевірки у цей період пояснень та витребуваних документів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 19 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.