Справа № 815/3961/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3961/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Бжассо Н.В.,

при секретарі Музики І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 (згідно довіреності),

за участю представника відповідача ОСОБА_2. (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправними дії по застосуванню другорядного методу визначення митної вартості

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ТОВ «ІПГ «Майстер», за результатом якого позивач, після збільшення позовних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/000005/2 прийняте Одеською митницею ДФС () 20 березня 2015 року; визнати неправомірними дії по застосуванню Одеською митницею ДФС () другорядного методу визначення митної вартості товару (за ціною щодо подібних товарів) під час митного оформлення МД № 500060804/2015/000365 від 23.03.2015 року, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги наступними доводами.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2015 року, товариством подано електронну митну декларацію за № 500060804/2015/000300 з метою митного оформлення вантажу (сітка із скловолокна), що надійшов від виробника постачальника DANYANG ZHAOYANG WINDOW SCREENING FACTORY (Китай) за прямим контрактом № 250614-2 від 25.06.2014 року (інвойс CYH140103 від 08.01.2015 року на умовах FOB SHANGHAI). Митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною контракту) 22 612, 80 доларів США (1,5549 доларів США/кг).

За результатом проведення митного контролю, у відповідача виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, через встановлення деяких розбіжностей, а саме: сертифікат про походження товару від 06.02.2015 року містить посилання на неіснуючий інвойс (до митного оформлення не надавався); митна декларація країни відправлення від 21.01.2015 року містить посилання на неіснуючий коносамент та зовнішньоекономічний контракт та інші розбіжності.

11.03.2015 року, посадовою особою митного органу були витребувані додаткові документи, а саме: виписка з бухгалтерської документації, висновок експертної спеціалізованої організації про вартісні та якісні характеристики товару.

На вимогу митниці, у електронній формі, митниці направлені: виписка з бухгалтерської документації виробника постачальника від 12.03.2015 року з перекладом; оборотно-сальдова відомість покупця-декларанта за період з 01.12.2014 року по 13.03.2015 року; цінова довідка з ОР ТПП від 12.03.2015 року (строк дії до 15.04.2015 року); лист виробника щодо сертифікату походження від 12.03.2015 року з перекладом; додаткова угода від 20.10.2014 року до зовнішньоекономічного договору; лінійний коносамент COSU, який зазначений у експортній декларації постачальника; уточнений переклад експортної декларації від 21.01.2015 року; лист з Бюро перекладів від 17.03.2015 року щодо особливостей перекладу експортної декларації від 21.01.2015 року; заява № 200 від 12.03.2015 року про проведення консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару у порядку п. 6 ст. 55 Митного кодексу України, у письмовій формі, з наданням права на виправлення помилок допущених у поданій декларації у випадку їх виявлення.

Позивач зазначає, що в порушення права декларанта в 10-ти денний термін подати додаткові документи в обґрунтування, заявленої в декларації від 11.03.2015 року митної вартості за основним методом, посадовою особою митного органу, 20.03.2015 року, було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/000005/2, згідно якого митним органом для розмитнення імпортованого товару застосований другорядний метод, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в результаті чого митна вартість товару склала 1, 96 доларів США за кг.

В якості підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості, митним органом зазначені: виявлені розбіжності у наданих документах, а саме: відсутність у товаросупровідних документах характеристики сітки «з покриттям», що міститься у митній декларації країни відправлення від 21.01.2015 року; цінова довідка ОР ТПП від 12.03.2015 року не містить джерел інформації на підставі чого вона видана, експертом не здійснено аналіз на подібні (аналогічні) товари, не указано яку саме інформацію було проаналізовано; цінова довідка ОР ТПП від 12.03.2015 року, інвойс від 08.01.2015 року, пакувальний лист від 08.01.2015 року містить інформацію щодо кольору сітки «синя», тоді як у прайс листі від 19.11.2014 року, розрахунку ціни від 19.11.2014 року зазначено, що «синя+лого».

Позивач зазначає, що на момент витребування додаткових документів, 11.03.2015 року, митний орган про наявність таких зауважень не вказував, інших документів митним органом не вимагалось. Крім зазначеного, у рішенні митного органу підтверджено надання декларантом тих документів, що додатково витребовувались. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що ним в повному обсязі виконані вимоги митного органу про надання додаткових документів, які повною мірою надають можливість визначити вартість імпортованих товарі за основним методом.

В ході судового розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, Одеської митниці Державної фіскальної служби, заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, підтримуючи доводи, викладені в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, суду пояснив, що митний орган обґрунтовано витребував у позивача додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за основним методом, оскільки документи надані декларантом для розмитнення викликали сумнів у їх повноті та достовірності, додатково надані документи виявлені розбіжності не усунули, у звязку з чим підстави для застосування основного методу визначення митної вартості ввезеного товару, у митного органу були відсутні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 11.03.2015 року, ТОВ «Майстер» для здійснення митного оформлення товару «сітка із скловолокна» подано електронну митну декларацію (МД) № 500060804/2015/000300, у якій митну вартість товару позивачем визначено на рівні 1, 5549 доларів США за кг.

Для підтвердження митної вартості товару, зазначеної у митній декларації, декларантом подані: зовнішньоекономічний контракт від 25.06.2014 року № 2505614-2 та доповнення до нього, інвойс від 08.01.2015 року № CYN140103, копію митної декларації іноземної країни від 21.01.2015 року № 10517064, коносамент від 20.01.2015 року № BSG15010408A та від 25.02.2015 року № COSUODS 000001, сертифікат про походження від 06.02.2015 року № G56001.

Під час опрацювання, наданих для здійснення митного оформлення документів, зафіксовано спрацювання профілів ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості товару.

Крім зазначеного, за результатом візуальної перевірки поданих декларантом документів встановлено, що у цих документах містяться розбіжності, а саме: в сертифікаті про походження від 06.02.2015 року № G56001 міститься посилання на неіснуючий інвойс, який до митного оформлення не надавався; митна декларація країни відправлення від 21.01.2015 року №10517064 містить посилання на неіснуючий коносамент та зовнішньоекономічний контракт.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу України, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновок експертної організації про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, що має відповідні повноваження згідно із законодавством.

Судом встановлено, що декларантом додаткові документи були представлені у електронній формі разом зі супровідним листом № 224 від 19.03.2015 року.

За опрацюванням, додатково наданих документів, також, встановлені розбіжності.

За результатом проведеної консультації, митним органом обрано метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3).

За допомогою інформації, отриманої за результатом здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи ДФС, митницею здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом вартості товару 1, 5549 доларів США за кг до 1, 96 доларів США за кг (МД від 03.12.2014 року № 500060001/2014/039983), про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2015 року № 500060804/2015/000005/2.

Відповідно до положень ч. 2, ч.3 ст. 53 Митного Кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, декларант має подати до митного органу, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Щодо виявлених розбіжностей, в поданих разом з декларацією документах, судом встановлено, що в наданих декларантом додаткових документах були представлені листи підприємства виробника, згідно яких вбачається наявність помилки допущеної експортером у графі «номера та дати інвойсу», з підтвердженням його дійсності (арк. с. 24 переклад листа виробника постачальника DANYANG ZHAOYANG WINDOW SCREENING FACTORY (Китай).

Щодо митної декларації країни відправлення від 21.01.2015 року, в якому за доводами митного органу міститься посилання на неіснуючий коносамент та зовнішньоекономічний контракт, декларантом додатково був наданий лінійний коносамент COSU, який зазначений у експортній декларації постачальника та наданий уточнений переклад експортної декларації виробника від 21.01.2015 року та лист з Бюро перекладів від 17.03.2015 року, що підтверджує зазначення номеру інвойсу (а не контракту), що повязано з особливостями перекладу з китайської мови.

Згідно рішення про коригування митної вартості, за результатами перевірки додаткових документів, також, були встановлені розбіжності, а саме відсутність у товаросупровідних документах характеристики сітки «з покриттям» та інший колір сітки, в пакувальному листі зазначено «синя», в прайс - листі та розрахунку - «синя+лого».

Судом встановлено, що зазначені документи у визначенні основних документів для підтвердження заявленої митної вартості, ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України не передбачені. Крім того, зазначені неточності не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності які не дозволяють встановити вартість товару за зовнішньоекономічним контрактом.

Митний орган має право витребувати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, але це право виникає лише в передбачених законом випадках, а саме: у разі якщо документи, що подаються декларантом містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або неповноту відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зазначені обставини митним органом суду доведені не були.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено обґрунтованих підстав у відповідача для витребування додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу.

Згідно письмових заперечень відповідача, судом встановлено, що митна вартість товару за 3-м методом, була визначена на підставі наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких вже було здійснено, а саме згідно митної декларації від 03.12.2014 року № 500060001/2014/039983, яка була надана до суду в якості письмового доказу, але цінова інформація, яка була використана на ідентичний товар митне оформлення якого було здійснено до суду не представлена.

Митним кодексом України (ч. 4 ст. 319, ст. 337) передбачено проведення митного контролю із застосуванням єдиної з митними органами інформаційно-телекомунікаційної системи, проте правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних субєктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності, Митним Кодексом України не передбачено. У звязку з чим, автоматизована інформаційна система (ЦБД ЄАІС ДМСУ), даними якої оперує митний орган, на час розгляду справи має статус «для службового користування», у звязку з чим, суд приходить до висновку, що зазначена база не містить обєктивних даних, які підтверджуються документально, тому оцінці не підлягають, у звязку з чим в якості належного доказу по справі не приймається.

Згідно положень п.п. 4,5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган зобовязаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобовязаний вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Наведення у графі 33 Рішення про коригування повинно містити розбіжності або сумніви у достовірності наданої інформації повинні свідчити саме про невірні числові значення складових митної вартості товарів; спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та не мають більшого значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Як наслідок, само лише зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням обґрунтованості коригування митної вартості.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України № 826/4003/14 від 11.11.2014 року; № 810/1376/14 від 09.10.2014 року; № 826/716/14 від 14.10.2014 року; № 826/13312/ 13-а від 17.02.2015 року; листі Міндоходів і зборів України № 10441/7/99-99-10-03-01-14 від 07.05.2014 року «Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів».

Відповідно до положень ч. 7 ст. 54 Митного Кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно положень ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач по справі прийняв рішення про корегування митної вартості за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у звязку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі встановлених в ході судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів суду ті обставини на які посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, тому вони підлягають частковому задоволенню, оскільки застосування другорядних методів визначення митної вартості є формою митного контролю проведення якого є законно визначеним повноваженням митного органу.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, визнання протиправними дії по застосуванню другорядного методу визначення митної вартості.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/00005/2 від 20 березня 2015 року, прийняте Одеською митницею ДФС.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо