Справа № 826/18132/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/40507/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Юрченко В.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014

у справі № 826/18132/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-К" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2013 № 2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014, позов задоволено.

Названі судові рішення мотивовано тим, що за наявності належного документального підтвердження реальності виконання господарської операції результати зустрічної перевірки контрагента-постачальника та умови провадження ним господарської діяльності не можуть впливати на податковий кредит платника податків - покупця.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що наявність ознак фіктивного суб'єкта господарювання у діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Трансімпекс-Захід» (далі - ТОВ «Трансімпекс-Захід») виключає реальність взаємовідносин цього товариства з позивачем та підтверджує їх номінальне оформлення з метою одержання сприятливих податкових наслідків для позивача у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено зустрічну звірку Товариства з питань ввезення та відображення у податковому обліку імпортованого товару за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 та з питань документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку з ТОВ «Трансімпекс-Захід» за період з 01.02.2012 по 29.02.2012, з товариством з обмеженою відповідальністю «Текапро» за період з 01.08.2012 по 31.08.2012, з товариством з обмеженою відповідальністю «Вотекс Україна» за період з 01.07.2013 по 31.07.2013. Результати цієї перевірки висвітлені в акті від 24.10.2013 № 555/26-22-02/37102733.

За наслідками цієї перевірки Інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2013 № 798/26552202, згідно з яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 376 596 грн. за основним платежем із застосуванням 94149 грн. штрафних санкцій.

Підставою для цього донарахування слугував висновок податкового органу про незаконне формування платником податкового кредиту з ПДВ за операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Трансімпекс-Захід» за договором поставки від 25.01.2012 № 21/02 у зв'язку з фіктивністю цих операцій. Вказаний висновок Інспекції мотивований посиланням на акт перевірки названого постачальника від 21.05.2013 № 438/2200/37711780, в якому зафіксовано відсутність у платника первинних документів, складенням яких опосередковується виконання господарських операцій (як-от товарно-супровідної документації, сертифікаційних документів на товар, платіжних документів тощо), участь ТОВ «Трансімпекс-Захід» у безтоварних операціях з фіктивними суб'єктами господарювання, перебування ТОВ «Трансімпекс-Захід» за адресою масової реєстрації.

Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суди обох попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що Інспекцією не представлено належних доказів вчинення Товариством дій, спрямованих на необґрунтоване одержання податкової вигоди.

Судова колегія вважає, що такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Так, згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналізовані законодавчі положення пов'язують податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування ПДВ на суму понесених витрат по сплаті (нарахуванню) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) з реальним виконанням господарської операції та з наявністю первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі її виконання.

А відтак за умови дотримання наведених вимог податкового законодавства платник вправі претендувати на одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту та витрат при обчисленні сум ПДВ та податку на прибуток, що підлягають сплаті до бюджету. Подання платником усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, є підставою для отримання податкової вигоди, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у таких документах, є неповними, недостовірними та (або) суперечливими; податкова вигода не може бути визнана добросовісною, якщо одержана платником не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Як встановлено судами першої і апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, усі наведені умови для формування податкового кредиту з ПДВ платником виконано.

Зокрема, суди з'ясували, що виконання поставок товару (холодильного обладнання та комплектуючих до нього) ТОВ «Трансімпекс-Захід» в адресу позивача у рамках договору поставки від 21.02.2012 № 21/02 оформлено складенням податкових накладних, видаткових накладних; транспортування товару у процесі його поставки здійснювалося автопідприємством - товариством з обмеженою відповідальністю «Скайпед Україна», залученим ТОВ «Трансімпекс-Захід», з оформленням товарно-транспортних накладних; оплата придбаного товару позивачем засвідчена виписками з банківського рахунку Товариства.

Суди також встановили і факт використання позивачем придбаного товару в господарській діяльності шляхом його подальшої поставки третій особі - товариству з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» за договором поставки обладнання від 30.01.2012 № 30/01/12.

Вказані факти, які цілком об'єктивно були розцінені судами як свідчення обґрунтованості заявленої платником податкової вигоди, Інспекцією у ході вирішення спору не спростовані.

Виявлення податковим органом обставин, які свідчать про недобросовісність постачальника (ТОВ «Трансімпекс-Захід»), а саме - перебування за адресою масової реєстрації, неподання на вимогу контролюючого органу первинних документів на підтвердження реального провадження господарської діяльності, участь у схемних операціях з третіми особами - є підставою для застосування саме до цього постачальника заходів податкової відповідальності та не тягне автоматичного визнання позивача недобросовісним платником. Власне ж контроль за господарською діяльністю постачальника не належить до повноважень платника податків.

Інспекцією не подано будь-яких достовірних доказів недобросовісності Товариства у сфері оподаткування, його участі у вчиненні скоординованих дій з ТОВ «Трансімпекс-Захід» з метою зменшення податкового навантаження.

А відтак на підставі вмотивованого висновку про те, що результати здійснених заходів податкового контролю, на які посилається відповідач, не підтверджують зловживання позивача у сфері оподаткування, його змову з розглядуваним постачальником і не спростовують реальності спірних господарських операцій та їх облік у відповідності з дійсним економічним змістом, суди правомірно задовольнили позовні вимоги Товариства, скасувавши оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведених висновків судів, а фактично свідчать про незгоду скаржника з установленими судами обставинами та з наданою ними юридичною оцінкою доказам. Втім перевстановлення фактичних обставин спору та переоцінка доказів перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, що виключає можливість скасування ухвалених у справі судових рішень з таких підстав.

З урахуванням викладеного підстав для скасування оскаржуваних судових актів зі спору не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 у справі № 826/18132/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
В.П. Юрченко