Справа № 22-а-9451/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м.Фастові Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Фастові Київської області про стягнення недоплаченої додаткової пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом 3 групи. Позивач отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, значно меншу, ніж передбачено ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що управління Пенсійного фонду України в м.Фастові Київської області своїми неправомірними діями порушує вимоги Закону, внаслідок чого порушуються його Конституційні права. На своє звернення до ГУ Пенсійного фонду у Київській області з приводу перерахунку пенсії отримав відмову. У звязку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду в м.Фастові та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, починаючи з 1 січня 2008 року.

Після уточнення позовних вимог позивач просив здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровя, починаючи з 22 травня 2008 року, за виключенням сум фактично проведеної виплати.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Фастові щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до чинної редакції ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Фастові здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до 1 категорії, інваліду 3 групи, відповідно до чинної редакції ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року, з врахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком протягом 2008 року та за виключенням сум фактично проведених виплат додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою (1 категорія).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 3 групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Позивач, оспорюючи дії відповідача, вважав, що він отримує додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з чим і звернувся до суду за захистом своїх прав. Посилався на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок додаткової пенсій відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 травня 2008 року з врахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком протягом 2008 року та за виключенням сум фактично проведених виплат додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195,198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Фастові Київської області залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: