Справа № 524/2340/14-а (2а/524/152/14)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/56719/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.09.2012 року по день винесення судового рішення, надати до суду звіт про виконання судового рішення, стягнення 10000 грн. моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав судові рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року у справах № 2-а/524/52/14 та № 524/502/14-а від 5 березня 2014 року зокрема не виплатив належні йому при звільненні всі кошти.

Вважаючи це порушенням своїх прав, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що у позивача відсутні підстави для стягнення сум, передбачених ст. 117 КЗпП України.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 з 7 грудня 2010 року обіймав посаду начальника юридичної служби Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука, з якої його було звільнено 27 вересня 2012 року.

2 січня 2013 року його знову було прийнято на роботу до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука на посаду начальника юридичної служби та знову звільнено 31 липня 2013 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 9 квітня 2014 року у справі № 524/561/14-а позов ОСОБА_4 задоволено та зобов'язано Виконавчий комітет Автозаводської ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій частині відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суди встановили, що вирішуючи спір у справі № 524/561/14-а, вже вирішено питання про стягнення на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час затримки з ним повного розрахунку, а тому правових підстав для такого стягнення немає.

У зв'язку з чим відсутні підстави і для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, судові рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало