Справа № 2а/1770/3594/2011
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Махаринець Д.Є.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" березня 2012 р. Справа № 2а/1770/3594/2011

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Соморовій В.А. ,

за участю позивача, представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної держадміністрації на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" серпня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної держадміністрації про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації у наданні дозволу на зняття з обліку автомобіля марки "NISSAN-PRIMERA", з об'ємом двигуна 1597 см.куб., кузов SJNFAAP11U0298754 , державний номер НОМЕР_1, виготовлено заводом-виробником у 1999 році та зобов'язати відповідача надати дозвіл та усі необхідні документи на ім'я ОСОБА_3 на зняття з обліку та реєстрації вказаного автомобіля, мотивуючи тим, що його дідові ОСОБА_4, інваліду ІІ групи, було виділено безкоштовно обумовлений автомобіль, який він отримав як гуманітарну допомогу від громадянина ОСОБА_5. Згідно довідки УПСЗН Рівненської ОДА від 17.08.2006 р. останнім було надано дозвіл видачі позивачу доручення на право передачі керування обумовленим автомобілем. 9 грудня 2010 року ОСОБА_4 помер, на момент його смерті він проживав разом з ним і був зареєстрований за однією адресою, де проживає та зареєстрований і на даний час.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації у наданні дозволу на зняття з обліку автомобіля марки "NISSAN-PRIMERA", з об'ємом двигуна 1597 см.куб., кузов SJNFAAP11U0298754 , державний номер НОМЕР_1 , виготовлено заводом-виробником у 1999 році та зобов'язано відповідача надати дозвіл та усі необхідні документи на ім'я ОСОБА_3 на зняття з обліку та реєстрації автомобіля марки "NISSAN-PRIMERA", з об'ємом двигуна 1597 см.куб., кузов SJNFAAP11U0298754 , державний номер НОМЕР_1, виготовленого заводом-виробником у 1999 році.

Не погоджуючись з даною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2011 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали і просять залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, розгляд проводиться без його участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників у справі та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації від 11.08.2006 року № 305, громадянину ОСОБА_4, інваліду ІІ групи, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1, позачергово видано як гуманітарну допомогу автомобіль марки "NISSAN-PRIMERA", об'єм двигуна 1597 см.куб., кузов SJNFAAP11U0298754 , 1999 року випуску, який поставлений на облік та зареєстрований під державним номерним знаком ВК 0337 АВ на гр.ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (копія а. с. 14).

ОСОБА_4, дід (батько матері) позивача (копія свідоцтва про народження позивача а.с.9; копія свідоцтва про народження матері позивача а.с.10), помер 9 грудня 2010 року (копія свідоцтва про смерть а.с.12). Позивач до дня смерті свого діда був зареєстрований та проживав разом з ним за адресою: вул.Колгоспна,64 с.Михайлівка, Радивилівського району Рівненської області, що підтверджується довідкою Михайлівської сільської ради № 296 від 20.06.2011 року (копія а.с. 13) та копією паспорта позивача з відміткою про реєстрацію місця його проживання (копія а.с.8).

На звернення позивача до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо надання йому, як члену сім'ї померлого інваліда, дозволу на відчуження вказаного вище автомобіля листом від 18 травня 2011 року № 05-П-261 (копія а.с.25-26) відповідач відмовив у наданні такого дозволу через те, що строк експлуатації вказаного автомобіля інвалідом є меншим 10 років та що зазначений автомобіль є власністю Головного управління, покликаючись при цьому на п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ № 999 від 08.09.1997 року (далі за текстом Порядок №999) із змінами, внесеними Постановою КМУ від 08.09.2010 року № 826, відповідно до якої автомобіль може бути переданий безоплатно у власність членів сім'ї інваліда, якщо інвалід (дитина-інвалід) користувався автомобілем більше ніж 10 років.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того , що власником автомобіля був ОСОБА_4 і це право власності ніким не оспорювалось.

Обумовлений автомобіль вперше допущено до експлуатації 15 січня 1999 року і, відповідно, строк його експлуатації на момент смерті інваліда і на момент отримання позивачем відмови у наданні дозволу на відчуження цього автомобіля становить більше 11 років.

Покликання відповідача на п. 41 Порядку № 999 із змінами, внесеними Постановою КМУ від 08.09.2010 року № 826, якими змінено процедуру розпорядження автомобілем після смерті інваліда є необґрунтованим , оскільки правовідносини щодо залишення автомобіля сімї інваліда після його смерті, а також перереєстрації його на імя одного із членів сімї в даному випадку на позивача виникли раніше.

До спірних правовідносин слід застосовувати положення п.п. 37, 42 Порядку №999 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 4 червня 2003 року N 866 (чинними на час виникнення правовідносин щодо отримання автомобіля і визнання його гуманітарною допомогою), згідно з якими автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі (за її згодою) незалежно від черги; після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім`ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення; перереєстрація автомобіля на ім`я одного із членів сімї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Пріоритетними в даному випадку є зміни до ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", внесені згідно з Законом України від 11.05.2010 р. N 2171-VI, які прийняті пізніше, аніж доповнення Закону України "Про гуманітарну допомогу" статтею 11-1 в редакції Закону від 15.12.2009 р. N1760-VI, застосування якої відповідачем погіршує становище позивача, звужує його право, як члена сімї інваліда, якому автомобіль був наданий як гуманітарна допомога.

Оцінюючи таку правову позицію, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази, помилково задовольнив позовні вимоги, виходячи з наступного.

Пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку;

- проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Дана норма чітко визначає, що в пункті 16 встановлено не загальний строк експлуатації автомобіля, а саме строк експлуатації його інвалідом.

В даному випадку під строком експлуатації автомобіля, слід розуміти не період часу від дати виготовлення транспортного засобу, а термін на який отримує автомобіль інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитина-інвалід, тобто десятирічний строк.

Окрім того, відповідно до статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», відповідно до якої після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 (десять) років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195,198, 202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної держадміністрації задовольнити .

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" серпня 2011 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_6 ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 26.03.2012 року

З оригіналом згідно: суддя ________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул. Колгоспна 64,с. Михайлівка,Радивилівський район, Рівненська область,35544

3- відповідачу ОСОБА_7 управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної держадміністрації вул.Словацького,1,м.Рівне,33028