Справа № 821/1958/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/24936/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Юрченко В.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - Інспекція)

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2013

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014

у справі № 821/1958/13-а

за позовом публічного акціонерного товариства "Князя Трубецького" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Товариство звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 29.01.2013 № про визначення платникові суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2013 року в сумі 76172 грн.;

від 29.01.2013 № , згідно з яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 71868,28 грн. за основним платежем із застосуванням 7307 грн. штрафних санкцій;

від 29.01.2013 № , за яким позивачеві збільшено штрафні санкції з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 3060 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2013, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.01.2013 № та від 29.01.2013 № , а також податкове повідомлення-рішення від 29.01.2013 № - в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 23513,56 грн.; в решті позову відмовлено.

У прийняті цих судових рішень попередні судові інстанції виходили з того, що: з огляду на пов'язаність позивача та його суборендатора (товариства з обмеженою відповідальністю «Тавр», далі - ТОВ «Тавр») у податковому обліку Товариства підлягають врахуванню витрати лише у межах сум отриманого доходу від операцій з цим контрагентом; виплачені нерезидентові доходи у вигляді компенсації вартості наданих послуг не є об'єктом оподаткування податком на прибуток.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та повністю відмовити у позові, посилаючись на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань правильності визначення від'ємного значення об'єкта оподаткування за період з 01.04.2011 по 30.09.2012, оформлену актом від 15.01.2013 № 15/22/00413720.

За наслідками цієї перевірки податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 29.01.2013 № про визначення платникові суми завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2013 року в сумі 76172 грн.;

від 29.01.2013 № , згідно з яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 71868,28 грн. за основним платежем із застосуванням 7307 грн. штрафних санкцій;

від 29.01.2013 № , за яким позивачеві збільшено штрафні санкції з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 3060 грн.

Підставою для прийняття цих актів індивідуальної дії слугували висновки Інспекції, відображені в акті перевірки щодо:

протиправного включення платником до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу, плати за оренду земельних ділянок у загальній сумі 113 035,33 грн., які були передані Товариством в суборенду іншому суб'єкту господарювання (ТОВ «Тавр»), не використовувалися позивачем у господарській діяльності з виробництва виноградних вин та мали збитковий характер;

формування платником даних податкового обліку за розглядувані звітні періоди без урахування висновків попереднього акта перевірки, яким, зокрема, були зменшено Товариству задеклароване від'ємне значення з податку на прибуток за минулі податкові періоди;

здійснення позивачем виплати доходу у загальній сумі 44 129,30 євро на користь нерезидента (товариства з обмеженою відповідальністю «Le Faiseur De Vi», Франція) з джерелом походження з України у вигляді плати за надання інформаційно-консультаційних та маркетингових послуг, із застосуванням правил щодо оподаткування цих виплат, передбачених положеннями Конвенції між Урядом України і Урядом Французької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно (дата підписання: 30.01.1997; дата ратифікації Україною: 03.03.1998; дата набрання чинності для України: 01.11.1998, далі - Конвенція) за відсутності довідки про підтвердження статусу резидента країни, з якою укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування.

По епізоду, пов'язаному з відображенням у податковій звітності витрат на оренду земельних паїв, суди цілком об'єктивно послалися на положення абзацу другого підпункту 153.2.6 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України (далі - ПК), згідно з яким витрати, понесені у зв'язку з продажем/обміном товарів, виконанням робіт, наданням послуг пов'язаним з таким платником податку особам або за операціями з давальницькою сировиною, визнаються в розмірі, що не перевищує доходи, отримані від такого продажу/обміну.

Отже, оскільки наведеною нормою суму витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу платника за операціями з пов'язаною особою, обмежено сумою доходу від таких операцій, то суди попередніх інстанцій цілком правомірно визнали у податковому обліку Товариства витрати на оренду земельних паїв у межах суми отриманого доходу, від передачі цих паїв в суборенду ТОВ «Тавр» як пов'язаній особі. Надлишок витрат (перевищення їх суми над сумою доходу від продажу) не підлягає відображенню в податковому обліку позивача з податку на прибуток.

У той же час зміст аналізованої норми не дає підстави для виключення усієї суми витрат з податкового обліку платника у разі збиткового характеру операцій з пов'язаною особою.

Правильним є і висновок судів про те, що доходи, отримані нерезидентом - товариством з обмеженою відповідальністю «Le Faiseur De Vi» у рамках виконання укладеного з позивачем контракту від 01.07.2009 про надання консультативних послуг з ведення виноградарського господарства і виробництва вина, не є «іншим доходом від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України» у розумінні підпункту «й» пункту 160.1 статті 160 ПК, які підлягають оподаткуванню податком за ставкою 15% в порядку пункту 160.2 цієї ж статті ПК.

Так, відповідно до пункту 160.1 статті 160 ПК будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; ґ) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Оскільки доходи, отримані названим нерезидентом за контрактом від 01.07.2009 про надання консультативних послуг з ведення виноградарського господарства і виробництва вина, є виручкою (компенсацією) за послуги, передані резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), то з огляду на наведену норму Закону такий доход не обкладається податком на прибуток в Україні.

Посилання Інспекції на неподання позивачем службовим особам податкового органу під час перевірки довідки про підтвердження статусу нерезиденства товариства з обмеженою відповідальністю «Le Faiseur De Vi» підлягають відхиленню, оскільки передбачене підпунктом «й» пунктом 160.1 статті 160 ПК звільнення від оподаткування застосовується незалежно від наявності відповідної довідки.

Не можна погодитися й з висновком Інспекції, викладеним в акті перевірки, про обов'язок платника враховувати результати попередніх перевірок при формуванні даних податкового обліку. Адже джерелом формування податкової звітності є дані бухгалтерського обліку підприємства, тоді як акт перевірки не належить до документів бухгалтерської звітності. Виходячи зі змісту положень стаття 86 ПК, акт податкової перевірки, складений за результатами перевірки, є лише засобом фіксування фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки з приводу відповідності поведінки платника у сфері податкових правовідносин вимогам чинного законодавства. Такий акт має констатуючий, а не владно-зобов'язуючий характер, позаяк не містить обов'язкових приписів, розпоряджень, що породжують юридичні наслідки для платника; за відсутності узгодженого в установленому порядку податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі акта перевірки, власне висновки останнього не є обов'язковими для платника.

З урахуванням викладеного суди цілком об'єктивно не погодилися із законністю оспорюваних податкових повідомлень-рішень та правомірно задовольнили позов.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових актів зі спору не вбачається.

За таких обстаивн, керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області відхилити.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2013 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 у справі № 821/1958/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
В.П. Юрченко