Справа № 22-а-25202/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

Головуючого: судді: Воробйової Н.С.,

судців: Мережко М.В., Оношко Г.М.

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду у

місті Біла Церква Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області від 7 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до

управління Пенсійного фонду у місті Біла Церква Київської області Київської області про

визнання права на проведення перерахунку доплати до пенсії та зобовязання провести

перерахунок та виплату доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного

контролю, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до

управління Пенсійного фонду у місті Біла Церква Київської області Київської області про

визнання права на проведення перерахунку доплати до пенсії та зобовязання провести

перерахунок та виплату доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного

контролю.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 липня 2010

року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на проведення

перерахукку доплати до пенсії відповідно вимог ст. 39 Закону України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за

проживання на території радіоактивного забруднення за період, починаючи з 30 вересня

2008 року по 1 липня 2010 року. Зобовязано відповідача нарахувати доплату до пенсії та

провести виплату ОСОБА_1 за проживання на території радіоактивного забруднення

відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її в розмірі однієї

мінімальної заробітної плати, визначеної відповідною статтею Закону України «Про

Державний бюджет України» на відповідний рік, починаючи з 30 вересня 2008 року по 1

липня 2010 рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу та просив

суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити

позивачу у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, вважає, що апеляційна скарга не

підлягає задоволенню з наступних підстав.Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, м. Біла

Церква, де проживає позивач, у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів

України № 106 від 23 липня 1991 року, віднесена до зони посиленого радіоекологічного

контролю.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції, що діяла на момент

виникнення спірних правовідносин (далі - Закон) - громадянам, які працюють на

територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні

безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні

гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні

посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії

непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які

там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є непрацюючим пенсіонером,

який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, а тому йому має бути

підвищено розмір пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Так, колегія суддів звертає увагу на той факт, що судом першої інстанції було

правильно застосовано законодавство України щодо визначення розміру підвищення

пенсії непрацюючим пенсіонерам у відповідності до вимог ст. 39 Закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недопустимості

зупинення положень Закону, Законом України "Про державний бюджет України на 2007

рік", як це визначено відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня

2007 року № 6-рп.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у

постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та

обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і

процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не

встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Біла Церква Київської

області відхилити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

7 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: