Справа № 1407/2-А-6384/11
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/ 2-А-6384/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Державної автомобільної інспекції УМВС України в Вінницькій області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною

ВСТАНОВИВ:

29.06.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 Державної автомобільної інспекції УМВС України в Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання постанови від 19.06.2011 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. протиправною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він не порушував Правил дорожнього руху під час керування автомобілем «Нісан» номерний знак ВЕ 44372 НІ, в місці його зупинки (1 км автодороги Немирів-Могилів-Подільський) дійсно знаходився дорожній знак 2.2 ПДР "Проїзд без зупинки заборонено", вимоги якого він виконав.

Посилаючись на відсутність доказів його вини, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 2 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача - інспектором роти ДПС м. Немирів ОСОБА_3 - на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП складений 19.06.2011 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП - порушення вимог дорожнього знаку , а саме: на 1 км автошляху Немирів-Могилів-Подільський позивач, керуючи автомобілем «Нісан» номерний знак ВЕ 44372 НІ 19.06.2011 року о 00-15 год., не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 додатку 1 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив п. 8.1 Правил дорожнього руху.

Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності та інше.

Позивач ОСОБА_1 в ході провадження по справі про це адміністративне правопорушення не надав посадовій особі відповідача письмове пояснення, відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 не визнавав себе винним в порушенні Правил дорожнього руху, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зазначені посадовою особою відповідача в протоколі про адміністративне правопорушення свідки лише підтверджували відмову позивача від його підписання та відмову від надання письмових пояснень. Свідка ОСОБА_4 суд не мав можливості допитати через не зазначення повної адреси його проживання та ігнорування відповідачем вимог суду зясувати зазначену обставину. Судове доручення про допит другого свідка ОСОБА_5 не виконано Гайсинським районним судом Вінницької області.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення, у зв'язку недостатнім обґрунтуванням доказами вчиненого правопорушення, підлягає скасуванню і справа направляється на новий розгляд до органу (посадової особи), що її постановив, оскільки не були з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Юрисдикція щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не покладена на суди (ст. 17 ч. 3 п. 3 КАС України).

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову АВ1 від 19.06.2011 року №103325 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 визнати противоправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова виготовлена 21.10.2011 року.

Суддя: підпис: ОСОБА_6

Згідно оригіналу

Суддя: