Справа № 22-а-2791/11
Суддя: Скіць М. І.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22а-2791/2011 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 10.3.1 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м.Черкаси на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м.Черкаси про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

10 грудня 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси, посилаючись на те, що він народився 28 серпня 1937 року та відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) має статус «Дитини війни».

Згідно ст. 6 Закону він має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але відповідачем вимоги даного закону ігноруються і підвищення до пенсії йому, як дитині війни, протягом 2006, 2007, років не нараховувалось та не виплачувалось, а протягом 2008 року нараховувалося та виплачувалося в меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством.

На підставі наведених обставин позивач просив суд задовольнити його вимоги, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії за 2006-2008 роки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що становить 3 891 грн. 90 коп. та в подальшому.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2010 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_5 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси щодо перерахування та сплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахування сплачених сум.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси, посилаючись на порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Оскільки від усіх осіб, які беруть участь у справі, відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, то колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону, дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України від 28 грудня 2007 року N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, зміни до вищевказаного Закону визнані такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/. Таким чином з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року діяв Закон № 2195-ІУ, яким пенсія підвищувалась на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Отже нарахування та виплати у 2008 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватись за період з 1 січня 2008 року до 21 травня 2008 року відповідно до норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ", а з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону N 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем строк звернення до суду був пропущений з поважної причини. Ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи) встановлений річний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач про порушення свого права знав з часу невиплати підвищення до пенсії, тобто з початку 2006 року, відповідач наполягав на відмові в позові по причині пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду був пропущений без поважної причини, а тому вимога щодо зобов"язання відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 9 грудня 2008 року задоволенню не підлягають, оскільки в суд позивач звернувся лише 10 грудня 2009 року.

Суд першої інстанції при вирішення даного спору, не врахував позовні вимоги ОСОБА_5 стосовно нараховування та виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону в подальшому при нарахуванні пенсії. Тому кінцевим строком зазначених виплат є 26 квітня 2010 року, тобто день прийняття постанови, оскільки на майбутнє, тобто на перед поновлення права при відсутності факту його порушення є неможливим.

Колегія суддів вважає необхідним змінити в цих частинах постанову суду.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обгрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню пенсійного фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України оскільки, суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м.Черкаси про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії змінити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_5 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 10 грудня 2008 року по 26 квітня 2010 року неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси нарахувати та виплатити ОСОБА_5 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 10 грудня 2008 року по 26 квітня 2010 року, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням проведених виплат за цей період.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення копії ухвали особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: