Справа № 813/7558/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/12830/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р.

у справі № 813/7558/13-а

за позовом Державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство»

до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лісоторгпроект»

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Рава-Руське лісове господарство» (далі - позивач, ДП «Рава-Руське лісове господарство») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Жовківському районі) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у Жовківському районі № від 20.06.2013 року, № від 20.06.2013 року, № від 20.06.2013 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Жовківському районі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Жовківському районі проведено позапланову виїзну перевірку ДП «Рава-Руське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.06.2011 року при взаєморозрахунках з ТОВ «Лісоторгпроект», за період березень 2011 року при взаєморозрахунках з ТОВ «Цайпер-Україна», за результатами якої складено акт № 547/22-00/00992450 від 31.05.2013 року.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем: вимог п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 73504 грн.; вимог п. п. 5.2.1. п. 5.2., п. п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток підприємства в сумі 609554 грн.; вимог п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 411723 грн., а також встановлено завищення від'ємного значення по податку на додану вартість за червень 2011 року на суму 9315 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято: податкові повідомлення - рішення від 20.06.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток державних підприємств у розмірі 443810,25 грн., у тому числі основний платіж - 374027 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 69783,25 грн.; від 20.06.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 243222,50 грн., у тому числі основний платіж - 209278 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 33944,50 грн.; від 20.06.2013 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 9315 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ТОВ «Цайпер-Україна» (виконавець) укладено договір № 36 Р від 30.12.2010 року про надання послуг з будівництва та ремонту, облаштування, благоустрою будівель та споруд та інші види послуг відповідно до проектно-кошторисної документації.

Виконання зазначеного договору підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковою накладною, актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, платіжним дорученням тощо.

Крім того, між позивачем та ТОВ «Лісоторгпроект» укладалися договори: № 14 на надання послуг у сфері лісового господарства від 22.02.2010 року; № 10 ПЛ про закупівлю послуг за державні кошти від 03.02.2011 року.

Виконання зазначених договорів підтверджено належним чином складеними первинними документами: податковими накладними, платіжними дорученнями, актом звірки взаємних розрахунків тощо.

Отже, позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з ТОВ «Цайпер-Україна» та ТОВ «Лісоторгпроект», що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області відхилити.

2.Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2013 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун