Справа № 2а-13376/10/2670
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши

позовну заяву Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва

до Філії Автобусний парк №3 КП «Київпастранс»

про визнання суми у розмірі 1 588 129 грн. 19 коп. податковим боргом

з податку з доходів фізичних осіб, стягнення пені у розмірі 37 586 грн.

06 коп., стягнення активів в рахунок погашення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Солом’янському районі м. Києва звернулася до суду з позовом до Філії Автобусний парк №3 КП «Київпастранс»про визнання суми у розмірі 1 588 129 грн. 19 коп. податковим боргом з податку з доходів фізичних осіб, стягнення пені у розмірі 37 586 грн. 06 коп., стягнення активів в рахунок погашення податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 588 129 грн. 19 коп.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 48, 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем зазначено відповідачем особу, яка відповідно до ст. 48 КАС України не є юридичною особою, тобто не володіє адміністративною процесуальною дієздатністю, а тому не може виступати в якості відповідача у адміністративній справі. Таким чином, позивачу необхідно визначити склад відповідачів з урахуванням їх правового статусу і подати відповідні уточнення або надати докази того, що Відповідач є юридичною особою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (ч. 1 ст. 69 КАС України).

У своїй позовній заяві позивач посилається на Закон України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зі змінами та доповненнями (далі –Закон України №2181), як на підставу стягнення податкового боргу, що виник у відповідача.

Однак, статтею 5 Закону України №2181 передбачена процедура самостійного та адміністративного узгодження податкового боргу платника податків, яка є обов’язковою передумовою для набрання суми податкового зобов’язання, статусу податкового боргу.

Так, у відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону України №2181, податковий борг (недоїмка) –це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, для набуття статусу податкового боргу, сума податкового зобов’язання платника податків має бути самостійно узгодженою або узгодженою адміністративному чи судовому порядку.

Окрім цього, п.п.6.2.1. п. 6.2 ст. 6 Закону України №2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів, передбачених Законом України №2181, для підтвердження виникнення та наявності у відповідача податкового боргу.

Керуючись ст. ст. 106, 108, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк до 11 жовтня 2010 року для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187, Кодексу адміністративного судочинства України, зі змінами та доповненнями. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г. Вєкуа