Справа № 1407/2-а-2466/11
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа 1407/2-А-2466/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною

ВСТАНОВИВ:

03.03.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі відповідач) про визнання постанови від 22.02.2011 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. за правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП протиправною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він 22.02.2011 року керував автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Леніна і проїхав пішохідний перехід перед перетином з вулицею Пушкінською в м. Миколаєві в момент відсутності пішоходів, але його пояснення інспектором Державтоінспекції були проігноровані, дані про свідка, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, ним були вписані з записної книжки.

Посилаючись на незаконність постанови, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов, вказуючи на правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 2 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача інспектором ДПС відділу ДАІ з ОАТ м. Миколаєва ОСОБА_2 - на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП складений 18.12.2010 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а саме: 22.02.2011 року позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_2 о 9-30 год. в м. Миколаїв, в районі перехрестя вулиці Пушкінської та проспекту Леніна не надав переваги в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку

орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 заперечував проти порушення ним Правил дорожнього руху, суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрав доказ, який на його переконання підтверджує наявність складу правопорушення. Таким доказом є показання свідка ОСОБА_3, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення якого долучені до справи про адміністративне правопорушення.

Для дослідження цього доказу на предмет неупередженості, суд не мав змоги викликати свідка в судове засідання через повернення судової повістки з відміткою (адресат за вказаною адресою не проживає),відповідач на вимогу суду також не надав інформації щодо належної адреси свідка. За таких обставин зазначений доказ не може слугувати підтвердженням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122 ч.1 КУпАП.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постанова про адміністративне правопорушення, у зв'язку з недотриманням принципу правомірної адміністративної поведінки - обґрунтованості постанови - підлягає скасуванню і справа направляється на новий розгляд до органу (посадової особи), що її постановив, оскільки потрібно з'ясовувати наявність доказів, які підтвердили вчинення адміністративного правопорушення.

Юрисдикція щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не покладена на суди (ст. 17 ч. 3 п. 3 КАС України).

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову ВЕ1 099107 від 22.02.2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 визнати неправомірною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає .

Постанова суду виготовлена в повному обсязі 02.06.2011року

Суддя : підпис: ОСОБА_4

Згідно оригіналу: суддя: