Справа № 577/2507/15-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 577/2507/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання до вчинення дій, -

В с т а н о в и л а:

14.05.2015 року позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, яким просить: - визнати протиправними дії відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі (далі по тексту - УПФУ, пенсійний орган) щодо зменшення до 85 % розміру виплачуваної йому пенсії; - зобов'язати УПФУ припинити дії щодо зменшення до 85 % розміру виплачуваної йому пенсії та здійснити доплату до пенсії за час незаконного зменшення її розміру за період з 01.04.2015 року по час фактичної доплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в УПФУ і отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин). З квітня 2015 року відповідач безпідставно зменшив розмір його пенсії до 85 % від раніш призначеного розміру пенсії.

Позивач вважає, що положення абзацу 2 ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-XII застосовані до нього протиправно, оскільки він не є працівником/робітником у розумінні зазначеної правової норми. Він є адвокатом, тобто особою, що здійснює незалежну професійну діяльність індивідуально.

Позивач також зазначає, що положення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» можуть бути застосовані відповідачем лише до пенсійних відносин, які виникнуть після набрання чинності цим Законом.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем допущено порушення ст. 49 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсійний орган не повідомив його про прийняте рішення про припинення його пенсії.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що при виплаті позивачу пенсії з 01.04.2015 року відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню, відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.10.2001 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі та отримував пенсію за вислугу років у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати - 6.742,89 грн., що була призначена на умовах, встановлених ст. 50-1 Закону № 1789-XII.

Згідно з рішенням Сумської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11.03.2011 року № 2 позивач набув право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 11).

Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII замінено чотирма частинами такого змісту:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/ щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

З 01.04.2015 року пенсія позивача ОСОБА_1 пенсійним органом обчислена в розмірі 5.731,46 грн. (6.742,89 грн. х 85%).

Приймаючи таке рішення УПФУ враховані наступні обставини: позивач здійснює незалежну професійну діяльність адвоката; розмір пенсії позивача (6.742,89 грн.) перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (949 грн. х 150% = 1.423,50 грн.).

27.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ради адвокатів Сумської області з заявою про зупинення адвокатської діяльності до 01.06.2016 року (а.с. 17).

Згідно витягу з Єдиного реєстру адвокатів України № 000305 від 08.05.2015 року право на заняття адвокатською діяльністю позивача до 01.01.2016 року зупинено (а.с. 18).

19.05.2015 року ОСОБА_1 надав до УПФУ заяву про перерахунок пенсії у зв'язку з зупиненням права на заняття адвокатською діяльністю до 01.01.2016 року (а.с. 16).

Відповідач здійснив перерахунок пенсії згідно наданих документів з 27.04.2015 року, як непрацюючому пенсіонеру.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що позивач відноситься до категорії осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, тобто займаються незалежною професійною діяльністю (науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою (викладацькою), а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, тощо) та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності. Отже, пенсійним органом обґрунтовано застосовані положення абзацу 2 ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-XII та розмір пенсії позивача приведений у відповідність законодавчим вимогам.

Також, колегія суддів зазначає, що Конституцією України не встановлено пріоритету застосування того чи іншого закону.

При вирішенні цих питання слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Отже, з 01.04.2015 року Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» дія норм Закону України «Про прокуратуру» в частині, зокрема, що стосується пенсійного забезпечення осіб, яким призначена пенсія на умовах цього Закону та, які продовжують робити на інших посадах/роботах, тимчасово зупинена.

Зазначені норми Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на час розгляду та вирішення судом справи не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача ОСОБА_1 на протиправність дій відповідача, яка виразилась в зменшенні розміру його пенсії без прийняття згідно з положеннями ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідного рішення.

Так, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовані підстави припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідачем не приймалось рішення про припинення з 01.04.2015 року виплати пенсії позивача ОСОБА_1 у зв'язку із набранням чинності Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Пенсійний орган з 01.04.2015 року фактично здійснив перерахунок пенсії позивача, привівши розмір такої пенсії у відповідність вимогам зазначеного Закону.

Абзацом 2 п.п. 4.9 п. 4, з урахуванням положень п.п. 2.4, п. 2, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за N 1566/11846, з наступними змінами, встановлено, що виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії, видається у разі звернення пенсіонера.

Позивач ОСОБА_1 ні в позовній заяви, ні в додаткових письмових обґрунтуваннях позовних вимог (а.с. 20-24) не зазначає про факт свого звернення до відповідача з приводу отримання розпорядження про перерахунок його пенсії з 01.04.2015 року. Вимога про надання такого розпорядження відсутня і в звернення позивача до пенсійного органу від 16.04.2015 року (а.с. 9).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає, що доводи апеляційної скарги зазначені висновки не спростовують.

Колегія суддів не вбачає підстав, встановлених ст.ст. 201, 202 КАС України для зміни або скасування судового рішення.

У порядку, визначеному ст. 94 КАС України, судовий збір у розмірі 80,40 грн., сплачений ОСОБА_1 по квитанції № 351 від 08.09.2015 року (а.с. 38) підлягає зарахуванню до Державного бюджету України.

В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 94, 160, 167, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року - без змін.

Судовий збір у розмірі 80 (вісімдесят) грн. 40 коп., сплачений ОСОБА_1 по квитанції № 351 від 08 вересня 2015 року, зарахувати до Державного бюджету України.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 19 жовтня 2015 року