Справа № 825/3847/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/8845/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року

у справі №825/3847/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та рішень за результатами розгляду скарг,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області , у якому просив:

- скасувати (визнати нечинним) податкове повідомлення-рішення від 18 вересня 2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 5000 грн.;

- скасувати (визнати нечинним) податкове повідомлення-рішення від 18 вересня 2014 року № на суму 1940,50 грн.;

- скасувати рішення про результати розгляду скарг ГУ ДФС України в Чернігівській області від 17 жовтня 2014 року №32/3/2501-10-05-15;

- скасувати рішення про результати розгляду скарг ДФС України від 7 листопада 2014 року №2591/3/99-99-10-01-02-25.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року у даній справі, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, позовну заяву ФОП ОСОБА_3 повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ним вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду про залишення позову без руху від 8 грудня 2014 року.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій з підстав порушення судами норм матеріального права просить їх скасувати, а справу направити для продовження її розгляду по суті вимог адміністративного позову.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені положеннями Закону України «Про судовий збір».

В силу вимог частини 1 статті 3, частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина 3 статті 6 названого Закону).

При цьому, позовні вимоги про визнання протиправними рішень суб'єктів владних повноважень, які можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи, мають майновий характер. Що ж до позовних вимог немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Підпунктами 1, 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору на рівні 2% розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового характеру - на рівні 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено та зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивачем оскаржено два податкових повідомлення-рішення органу доходів і зборів, якими до нього застосовано штрафні (фінансові санкції) та два рішення про залишення без задоволення скарг позивача на згадані податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернігівській області та Державною фіскальною службою України.

Зважаючи на те, що рішеннями органу доходів і зборів про результати розгляду скарг позивача були залишені без змін податкові повідомлення-рішення, а отже ними не змінювались суми грошового зобов'язання платника податків, як в бік збільшення, так і в бік зменшення, визначені податковими повідомленнями-рішеннями, тому вимоги щодо скасування рішень про залишення без задоволення скарг позивача є немайновими.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2014 року положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

За таких обставин висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що розмір судового збору за подання даного адміністративного позову становить 255,78 грн., з яких за вимогу майнового характеру підлягає сплаті 182,70 грн. (10% від 1,5 розміру мінімальної заробітної плати) та немайнового - 73,08 грн. (0,06 розміру мінімальної заробітної плати), є цілком обґрунтованим.

Оскільки позивач при зверненні до адміністративного суду з даним позовом сплатив 73,08 грн. судового збору, а на виконання ухвали суду про залишення позову без руху - 109,62 грн., що разом становить 182,70 грн., тобто сплатив судовий збір за подання даного позову у меншому розмірі ніж встановлено Законом, відповідно не усунув недоліки, встановлені ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що судами, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, прийнято правильне рішення про повернення позову, вмотивоване невиконанням ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень та вважає, що підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев

Н.Є. Маринчак