Справа № 819/1670/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/65726/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" звернулося в суд з позовом до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, в якому просило визнати неправомірними дії державного реєстратора Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області Триюди Мирослави Михайлівни та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №6335678 від 28.09.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.05.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 (орендодавець) було укладено договір оренди землі № 24, за умовами якого позивач прийняв у строкове (на 20 років) платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,71 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради. Договір оренди зареєстрований в органах державного земельного кадастру. В подальшому такий догорів розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року, а 28.09.2013 року відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення речового права. Угоду про дострокове розірвання договору оренди підписав колишній директор ТОВ "Золота Нива", у зв'язку з призначенням нового директора позивачу стало про такі обставини лише у квітні 2014 року. Позивач вважає прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області про проведення державної реєстрації припинення речового права неправомірним, оскільки угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року не пройшла державної реєстрації у порядку встановленому діючим на той час законодавством, а відтак вважалася неукладеною, а відтак у державного реєстратора були відсутні законні підстави для проведення державної реєстрації припинення права оренди.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ТОВ "Золота Нива" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 23.05.2007 року між ТОВ "Золота Нива" та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі №24, за умовами якого позивач (Орендар) прийняв у строкове (на 20 років) платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,71 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради, та яка на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 01.10.2004р. належить ОСОБА_4

Державну реєстрацію договору здійснено 05.10.2007 року, що підтверджується відповідним записом на останній сторінці договору.

В подальшому вказаний договір оренди землі був розірваний на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року, укладеної між орендодавцем та директором ТОВ "Золота Нива" Кубаєм М.А., та цього ж дня складено акт приймання-передачі земельної ділянки.

28 вересня 2013 року ОСОБА_4 подано заяву про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, до якої додано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, договір оренди землі №24 від 23.05.2007 року та угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року, за результатами розгляду якої державним реєстратором Реєстраційної служби прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6335678 від 28.09.2013 року про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з реєстраційним номером 20, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, в межах Блищанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 та внесено записи про реєстрацію договору оренди землі від 23.05.2007 року в органах державного земельного кадастру та реєстрацію припинення речового права, з чим не погодився позивач, оскарживши дії державного реєстратора та рішення індексний номер 6335678 від 28.09.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв у відповідності до положень законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час укладання договору, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України "Про оренду землі" визначено форму договору оренди землі та закріплено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, законодавча вимога щодо письмової форми договору оренди земельної ділянки та угоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки сторонами дотримана.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 654 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення угоди про розірвання договору оренди, визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на момент укладення угоди про розірвання договору оренди, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, відповідно до чинних на момент укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року положень законодавства, така угода підлягала реєстрації. За відсутності реєстрації, угода могла вважатись такою, що не є укладеною до моменту реєстрації.

В той же час, з 01.01.2013 року статтю 20 Закону України "Про оренду землі" було виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України". Так само, вказаним законом із статті 640 Цивільного кодексу України виключено вимогу щодо реєстрації правочину. Фактично, з 01.01.2013 року проводиться реєстрація права оренди, а не самого договору.

Відповідно до пункту 13-6 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 (втратив чинність з 01.01.2013 року), під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

З огляду на наведене, договір оренди земельної ділянки, укладений відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі", є підставою для проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, а також і реєстрації їх припинення.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи, що в межах спірних відносин розглядається правомірність дій відповідача станом на 28.09.2013 року, відтак колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що державний реєстратор на момент прийняття рішення з питань державної реєстрації законодавчо не наділений повноваженнями самостійно визнавати правочин, який йому поданий таким, що не відповідає закону (недійсний), в той час як діючі на момент прийняття оскаржуваного рішення норми не пов'язували чинність договору оренди з моментом його реєстрації.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)