Справа № 14639/11/2070
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

07 листопада 2011 р. м . Харків

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Чалий І.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського районного суду про зобов"язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати усунути порушення його прав та прав його матері строком до 1 січня 2012 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.05.2010 року суддею Шабельніковим було винесено постанову про утримання позивача під вартою, яке було явно необґрунтовано. Перше засідання відбулося за відсутності нібито потерпілих. Суддя Рассолов відправив справу на дослідування. Наступне засідання відбулося 17.12.2010 р., де вияснилось, що дослідування не проводилось та суддя Овдиенко знову повернув справу в прокуратуру. Наступне засідання відбулося 06.04.2011 р., на той момент, як зазначає позивач, він майже рік з 29.04.2010 р. утримувався під вартою. 06.04.2011 р. суддя Пархоменко М.А. змінила запобіжних захід з утримання позивача під вартою на підписку про невиїзд та прийняла справу до розгляду з явним порушенням КПК та всіх норм закону. Позивач зазначає, що вже пройшли всі строки розгляду кримінальної справи, що він вже доказав, що за ним ніякої вини немає. Позивач зазначає, що йде умисне затягування процесу. Також, позивач зазначає, що голова суду Нестерцова призначила проведення додаткової перевірки по факту побиття позивача 28.04.2010 р., яку провів дільничний Пашковський, який є свідком по справі та безпосереднім учасником неправомірних дій у відношенні позивача та його матері, що є порушенням закону та який відповів, що знайти хто побив позивача є неможливим . Позивач зазначає, що в сфабрикованої у відношенні до нього кримінальної справи є маса порушень.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. .

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Статтею 17 КАС України визначена юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для розгляду і вирішення спору по справі в порядку адміністративного судочинства, суд відзначає, що згідно з матеріалами справи в основі даного спору лежить спір, який повязаний з порушенням кримінальної справи відносно позивача та її подальшим розглядом.

Висновком Конституційного суду України, викладеному в п.4.2 рішення № 6-рп/2001р. від 23.05.2001р. по справі щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України, передбачено, що відповідно до статті 1 Кримінально-процесуального кодексу України діяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, суду щодо порядку провадження у кримінальних справах регламентується цим Кодексом. Кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Статтею 2 Кримінально-процесуального кодексу України визначені завдання кримінального судочинства, якими, крім іншого, є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь.

В розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1,7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними цивільних, Господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінально процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України (в частині апеляційного чи касаційного оскарження), Кодексом України про адміністративні правопорушення. Компетенція адміністративних судів на розгляд таких спорів згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті провадження в даній справі.

Враховуючи наведене, керуючись п.1 ч.1 ст.3, п.2 ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст. 109, 186 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного суду про зобов"язання вчинити певні дії.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.С.Чалий