Справа № 2-а-2486/2010
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-а-2486/2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2010 року Суддя Старобільського районного суду Луганськоїобласті Пелих О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені Старобільського

районного суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

Івановича до інспектора дорожньо-патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ

МВС України в Донецькій області ОСОБА_2 про

скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АН №439994

від 16.07.2010 р. відносно нього та закриття провадження по справі відносно нього згідно

п.1 ч.І ст.247 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора

дорожньо-патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій

області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про

адміністративне правопорушення серії АН №439994 від 16.07.2010 р. відносно нього та

закриття провадження по справі відносно нього згідно п.1 ч.І ст.247 КУпАП.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 16.07.2010 року приблизно о

9 год. під час руху на своєму автомобілі «HYUNDAI ACCENT» державний номер ВВ 0253

ВК по автодорозі з Луганська на Донецьк він був зупинений в районі с. Красний Партизан

Донецької області інспектором ДПС взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в

Донецькій області, який не представився та запропонував пройти з ним до службового

автомобіля у звязку з перевищенням ним швидкості руху. У службовому авто знаходився

другий працівник ДПС - інспектор ДПС взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в

Донецькій області ОСОБА_2, який пояснив що він перевищив швидкість у

населеному пункті на 31 км/год., тобто рухався зі швидкістю 91 км/год., що заміри

швидкості проводилися приладом «Візир». При цьому доказів цих замірів та

фото фіксацію йому не було надано для огляду, хоча він заперечував проти порушення. На

його прохання про надання для огляду сертифікату відповідності на прилад «Візир» щодо

його відповідності вимогам Закону України «Про захист інформації в інформаційно -

телекомунікаційних системах» сертифікат йому наданий не був. Він надав пояснення

інспектору, що короткочасно рухався по другій смузі з метою обгону автомобілів, що

рухалися по правій смузі з меншою швидкістю. Короткочасна набрана швидкість під час

руху при випередженні була близько 105 км/год, що не є правопорушенням на

автодорогах не в населених пунктах. Дорога при цьому шла на уклін вниз, тобто

видимість у цьому місці обмежена, крім цього обмеженню видимості сприяло

інтенсивний рух транспорту в напрямку на м. Донецьк, тим більше що зона огляду

обмежувалася ще й рухаючимся попереду нього по лівій смузі дороги автомобілем ВАЗ-

21099, який також перед позивачем пішов на обгін, перестроївшись на ліву смугу дороги і

не перестроївся назад на праву смугу після закінчення обгону, продовжуючи рухатися по

лівій смузі, внаслідок чого він вже не зміг перестроился на праву смугу так як вона була

зайнята і при цьому також не міг випередити автомобіль ВАЗ-21099 так як він Не надавав

для цього змоги і який при цьому збавив швидкість. Лише після того як автомобіль ВАЗ-

21099 перестоївся на праву смугу руху скинувши швидкість, позивач зміг після його

випередження також перестроился на праву смугу руху щоб не порушити пункт 11.5

Правил дорожнього руху ( надалі - ПДР ), який передбачає, що «На дорогах, які мають

дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в

цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч,

розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у

населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)». Відразу після

цього маневру позивач побачив близько метрів за 50 перед собою знак про початок

населеного пункту - с. Красний партизан, хоча самого населеного пункту біля дороги

немає, бо початок села знаходиться за декілька сот метрів від автодороги. При перетину

зони дії знаку «Початок населеного пункту» на спідометрі швидкість його автомобіля

була близько 75 км/год, що не є правопорушенням. Проте інспектором Панчинським В.М.

відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АНІ

№133039 від 16.07.2010р. про порушення п.12.4 ПДР та винесена постанова по справі про

адміністративне правопорушення серія АН №439994 від 16.07.2010г. про накладення

адміністративного штрафу у розмірі 255 грн. З зазначеним порушенням позивач не

погодився, надавши складене ним на окремому листі пояснення, яке ним було додане до

протоколу. Під час розгляду адміністративної справи інспектором доказів того, що вже

після перетину зони дії знаку «Початок населеного пункту» під час руху на автомобілі у

позивача було перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год йому не було надано,

зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як додаток - знімки, як доказ

по справі надані для перегляду не були, при ньому також ніякі знімки до протоколу про

адміністративне правопорушення при ньому не додавалися. Позивач вважає що це є

порушенням закону, бо притягнення до адміністративної відповідальності повинне,

ґрунтуватися не на припущеннях, а на доказах. Позивач вважає, що інспектором ДПС

ОСОБА_2 при притягненні його до адміністративної відповідальності в

порушення ст.ст.256,278 КУпАП не були враховані його пояснення, справа не

підтверджена доказами чим порушено ст. 62 Конституції України, у протокол про

адміністративне правопорушення №133039 від 16.07.2010р. внесені неправдиві відомості

щодо прикладення до нього доказів , яких не було, а також те, що інспектор ДПС

ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 1.6 Розпорядження МВС України від

21.05.2009 р. N 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики

правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису

передбачаючого виключення випадків складання відносно водіїв транспортних засобів

адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення

ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо) та вимоги пункту 1.4

цього Розпорядження, передбачаючого виключення випадків документування порушень,

встановленого швидкісного режиму руху транспортних засобів у зонах дії дорожніх

знаків, що обмежують максимальну швидкість, на в'їздах у населені пункти на відстані

меншій ніж 1000 метрів від його початку». На думку позивача відео докази його провини

при притягненні його до адміністративної відповідальності інспектором не були надані

йому для огляду тому, що порушення ПДР із його сторони не було. Позивач вважає що в

його діях відсутній склад правопорушення , передбачений ст.122 ч.І КУпАП,

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд

справи у його відсутності.

Відповідач інспектор дорожньо-патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ

ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився,

заперечень проти позову до суду не надав, про розгляд справи був повідомлений завчасно.

Відповідно до вимог ч.З ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється

в порядку письмового провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, справу про адміністративне правопорушення

відносно ОСОБА_1 за ч.І ст.122 КУпАП, суд вважає позов таким, що підлягає

задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Інспектором ДПС взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в Донецькі,

області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення

відносно ОСОБА_1 за те, що він 16.07.2010 року в 9 год. 15 хв. керував автомобілем

/

«НУШГОАІ» реєстраційний номер НОМЕР_1 в населеному пункті с.Красний Партизан

рухався зі швидкістю 91 км/год., перевищив встановлену швидкість руху на 31 км/год,

швидкість вимірювалася приладом «Візир» 0807179, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

За вчинення вказаного правопорушення по справі про адміністративне

правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення

від 16 липня 2010 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної

відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у

вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова

особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність

даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне

правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами,

показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються

при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення

безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Позивач в позові зазначив, що при перетині зони дії знаку «Початок населеного

пункту» він рухався зі швидкістю 75 км/год, при розгляді справи інспектором доказів

перевищення встановленої у населеному Пункті швидкості більше ніж на 20 км/год у

вигляді фото- або відеозапису, зроблених з допомогою приладу «Візир» надано не було,

до протоколу про адміністративне правопорушення фото не додавалися.

З протоколу по справі про адміністративне правопорушення, складеного

інспектором дорожньо-патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України

в Донецькій області ОСОБА_2 вбачається , що до нього додається фото у

кількості 3 штук. До суду надійшла витребувана з ДАІ справа про адміністративне

правопорушення відносно ОСОБА_1, до якої як доказ долучені фотознімки, проте

встановити з наданих знімків, що на них зафіксований автомобіль, яким Керував ОСОБА_1

Є.І. не видалося можливим, тому, зображення на них не є чітким.

Письмові пояснення ОСОБА_1, які додані до протоколу про адміністративне

правопорушення та викладені у позовній заяві нічим не спростовані.

Свідки вчинення позивачем правопорушення відсутні. Інші докази, які б

підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення інспектором до справи не

додані.

На підставі ч. З ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися

на на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне

правопорушення не може бути почато, а почате підлягає припиненню при відсутності

події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як

адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи

бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до

адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження

правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних

повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними

судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.З ст.9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти,

прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що

передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати також і вимоги Ст. 293 КУпАП,

оскільки КАС України вказане питання не врегульовано.

Відповідно до ч.І ст.293 КУпАП - суд повинен при розгляді вказаного позову

перевірити законність і обґрунтованість винесеної постанови і прийняти одне з таких

рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує

постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4)

змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за

адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене суд вважає, що постанова інспектора і дорожньо-

патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області

ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення серії АН №439994 від

16.07.2010г. відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа закриттю, а тому

задовольняє позов в повному обсязі.

Згідно із ч. 4 ст. 288 КУпАП ОСОБА_1 як особа, яка оскаржила постанову у

справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

п.п. 2.14 ПДР

72, 86, 90, 159-

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України,

України, ч.І ст. 122 , ч.І п.іст. 247, ст.251, ст.288 КУпАП, ст.ст.10,11, 12,

163, 186 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектором дорожньо -

патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області

ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про

адміністративне правопорушення серії АН №439994 від 16.07.2010 р. відносно нього та

закриття провадження по справі відносно нього згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

задовольнити.

Постанову інспектором дорожньо-патрульної служби взводу ДПСБДПС при УДАІ

ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_2 в справі

про адміністративне правопорушення серії АН №439994 від 16.07.2010 р. у відношенні

ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

Івановича за ч.І ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Пелих