Справа № 813/1095/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 р. Справа № 876/6950/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

участю секретаря Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року у справі за позовом Акціонерного товариства відкритого типу «Галичфарм» до Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування припису №1-04 від 08.01.2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

Акціонерне товариство відкритого типу "Галичфарм" 07.02.2014року звернулося у Львівський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом з урахуванням заяви про зміну позовних вимог до Державної екологічної інспекції у Львівській області, в якій просить суд скасувати припис №1-04 від 08.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області в термін з 10.11.2013 року по 30.12.2013 року на підставі наказу від 09.12.2013року №848-і/п, проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства. За наслідками перевірки складено акт №2568/04/2130 дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами та припис Державної екологічної інспекції в Львівській області №1-04 від 08.01.2014 року "Щодо дотримання природоохоронного законодавства ". Згідно з припису позивача зобов'язано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами для підземного водозабору (типу джерело), що знаходиться в південно-західній частині території підприємства до 08.06.2014 року з підстав та обґрунтувань, передбачених ст.ст. 16, 19, 21 Кодексу України "Про надра ". Позивач вважає, що обов'язок отримання спеціального дозволу на користування надрами, виходячи з добового видобутку води 75 м. куб. та враховуючи господарсько-побутову мету її використання, у нього відповідно до чинного законодавства відсутній. Окрім того, правомірність водокористування підтверджено дозволом на спеціальне водокористування, виданого Управлінням природних ресурсів в Львівській області від 14.07.2010р. №УКР-2013-10/Льв.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року позовну заяву - задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис №1-04 від 08.01.2014 року виданий Державною екологічною інспекцією у Львівській області.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що згідно із постановою КМ України №827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення ", підземні питні води віднесено до корисних копалин. В силу ст.14 Кодексу України про надра, одним із видів користування надрами є видобування корисних копалин. Відповідно до ст.ст.14, 19 Кодексу України про надра, надра надаються в користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Згідно постанови КМ України №596 від 23.06.2010 року, спеціальний дозвіл на користування надрами надається в т.ч. на видобування корисних копалин. Відповідач зазначає, що ст.21 Кодексу України Про надра передбачено обов'язкове отримання спеціального дозволу на користування надрами для видобування прісних підземних вод. У той же час, відповідач, зазначає, що ст.23 Кодексу України про надра передбачено ознаки, за сукупності яких, землевласник чи землекористувач може здійснювати видобування прісних підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами. Однак, на думку відповідача у даному випадку позивачем не було дотримано вимог ст.23 Кодексу України про надра, необхідних для правомірного видобування прісних підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, оскільки ним провадилося видобування вод для виробничих потреб, а таке використання вод підтверджується державною статистичною звітністю №2-ТП (водгосп), яку подавав позивач, актом перевірки №2568/04/2130 та дозволом на спеціальне водокористування №УКР-24 ДЕП-13/Льв. Також, відповідач посилається на міждержавний стандарт "ГОСТ 17.1.1.04-80", затверджений постановою Державного комітету СРСР по стандартах №1452 від 31.03.1980 року, яким визначено, що до господарсько-побутових потреб використання підземних вод не належать, зокрема, промислові (виробничі) потреби. У зв'язку з чим, відповідач вважає, що в даному випадку ст.23 Кодексу України про надра не звільняє позивача від отримання спеціального дозволу на користування надрами, з огляду на те, що він здійснює використання підземних вод не для власних господарсько-побутових потреб, а для виробничих потреб. А тому його дії є повністю правомірними і підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав та не підтвердив належними та допустимими доказами ту обставину, що водозабір підземних вод в обсязі 42254 куб м. був використаний позивачем саме на виробничі потреби. Судом при розгляді справи № 813/1095/14 встановлено, що за період 18.02.2013 року по 14.07.2013 року підприємством було використано 15 436 куб.м. води. З 14.07.2013 року підприємством забір підземних вод не проводиться. Відтак враховуючи висновки зроблені судом у справі 2а-10288/12/1370 та встановлені обставини у даній справі, суд приходить до переконання, що відповідач не надав та не підтвердив належними та допустимими доказами твердження викладені у акті перевірки, що водозабір підземних вод був використаний позивачем саме на виробничі потреби та перевищував 300 кубічних метрів на добу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ПАТ "Галичфарм" здійснює діяльність на підставі статуту затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ "Галичфарм" (протокол №26 від 31.03.2011 року), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №377399, дата проведення державної реєстрації 10.06.1993р., номер запису 1 004013. Основним видом діяльності підприємства є виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, оптова торгівля фармацевтичними товарами, роздрібна торгівля, фармацевтичними товарами, діяльність автомобільного вантажного транспорту. Ідентифікаційний код - 05800293/ПАТ "Галичфарм" - фармацевтичне підприємство, що здійснює виробництво готових лікарських засобів (ГЛЗ) у формі ін'єкційних розчинів в ампулах, таблеток і фітопрепаратів з сировини, яка потрапляє від іноземних та вітчизняних виробників. При виробництві ГЛЗ з субстанцій (активних фармацевтичних інгредієнтів) проводиться виготовлення, розфасування і упаковка лікарської форми згідно затвердженого складу і технологій для їх реалізації.

АТ ВТ "Галичфарм" розташоване на трьох виробничих майданчиках: - основна виробнича територія по вул. Опришківська, 6/8, м. Львів; - склад готової продукції по вул. Заклинських, 5 у м. Львові; - стоянка службового автотранспорту (легкові автомобілі) по вул. Балкова, 1 у м. Львові. Склад готової продукції по вул. Заклинських, 5 розташований на віддалі 390м. від основної виробничої території по вул. Опришківська, 6/8 у м. Львові. Стоянка службового автотранспорту по вул. Балкова 1, розташована на віддалі 165 м від складів готової продукції по вул. Заклинських, 5. В термін з 10.12.2013 року по 30.12.2013 року, на підставі наказу від 09.12.2013 року №848-і/п Державною екологічною інспекцією у Львівській області проведено планову перевірку дотримання ПАТ "Галичфарм" вимог природоохоронного законодавства.

За наслідками перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №2568/04/2130(а.с.7-32). Перевіркою виявлено порушення ст..20-2, 68 Закону про ОНПС та ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України про надра - спеціальний дозвіл на користування надрами відсутній у зв'язку з чим, на адресу ПАТ "Галичфарм" було скеровано припис Державної екологічної інспекції в Львівській області №1-04 від 08.01.2014 року "Щодо дотримання природоохоронного законодавства"(а.с.43-44).

Згідно припису позивача зобов'язано: на підставі акту перевірки розробити план оргтехзаходів по ліквідації виявлених порушень, затвердити його наказом, копію планів та наказу направити для контролю в держекоінспекцію, про виконання приписів інформувати держекоінспекцію; отримати спеціальний дозвіл на користування надрами до 08.06.2014 року з підстав та обґрунтувань, передбачених ст.ст. 16, 19, 21 Кодексу України "Про надра".

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності українського народу і права власника від його імені здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із наведеними нормами Конституції України кореспондуються норми, закріплені у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За правилами, встановленими ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що встановлені в судовому рішенні іншого суду, яке набрало законної сили (ч.1, ч.4 ст.72 КАС України)) є преюдиційними.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано положення ст. 255 КАС України, відповідно до якої постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорювати ся в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 року у справі № 876/4673/13 за позовом Акціонерного товариства відкритого типу "Галичфарм" до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання частково протиправним та скасування припису постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2013 року у справі за № 2а-10288/12/1370 - змінено. Абзац другий резолютивної частини постанови викласти у наступній редакції: Визнати протиправним та скасувати п.4 Припису Державної екологічної у Львівській області № 137-04 від 21.11.2012 року щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, в частині зобов'язання отримання спеціального дозволу на коригування надрами для підземного водозабору (типу джерело), що знаходяться в південно-західній частині території АТ "Галичфарм" за адресою вул. Опришківська, буд.6/8, м. Львів. В решті постанову суду залишено без змін. Постанова апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення.

При вирішенні вказаної справи судами надано оцінку акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Львівській області згідно якого відповідачем встановлено, що позивач підземний водозабір (типу джерело) що знаходиться в південно-західній частині території підприємства ( м. Львів, вул.. Опришківська, 6/8 ) експлуатує ( використовує ) воду на виробничі потреби при відсутності спеціального дозволу на користування надрами що є порушенням ст.ст. 16,19,21 Кодексу України про надра. Також судом надано оцінку припису Державної екологічної інспекції в Львівській області № 137-04від 21.11.2012 року "Щодо дотримання природоохоронного законодавства", яким позивача зобов'язано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами для підземного водозабору (типу джерело), що знаходиться в південно-західній частині території підприємства ( м. Львів, вул.. Опришківська, 6/8) з підстав та обґрунтувань, передбачених ст.ст. 16, 19, 21 Кодексу України "Про надра".

Судом беруться до уваги наступні обставини та висновки, що було зроблено при розгляді справи № 2а-10288/12/1370.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, мають право використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці корисні копалини.

Статтею 23 Кодексу України про надра України передбачено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, не централізованого та централізованого ( крім виробництв фасованої питної води ) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських та побутових потреб.

У той же час ст. 23 Кодексу України про надра встановлено обмеження для реалізації цього права: по-перше правом на земельну ділянку, по-друге визначивши мету видобування - для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води ) господарсько-питного водопостачання, та по-третє, обмеживши таке видобування продуктивністю водозаборів підземних вод, яке не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Таким чином, реалізація права землевласника та землекористувача видобувати підземні води без спеціальних дозволів та гірничого відводу можлива лише при сукупності усіх умов, передбачених ст. 23 Кодексу України про надра.

Судом встановлено, що позивач здійснює забір підземних вод на підставі дозволу на спец водокористування за № УКР-2013-10/ який виданий Держуправлінням ОНПС в Львівській області від 14.07.2010 р. терміном дії до 14.07.2013 р. Згідно умов дозволу на спец водокористування встановлено ліміт забору підземних вод ( із джерела) в кількості - 70,08 тис м 3/рік, 192,0 м 3/добу з використанням на виробничі потреби підприємства.

Статтею 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Аналізуючи положення ст. 19, ст. 21, 23 Кодексу України "Про надра", ст. 3, ст. 11 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" можна дійти висновку, що дозвіл на спеціальне водокористування № УКР-2013-10 є єдиним документом на основі якого позивач здійснює спеціальне водокористування. Згідно довідки про кількість використаних позивачем підземних вод в період з 08.08.2011 р. по 01.11.2012 р. підприємство використано - 42 254 куб. м. технічної води з джерела підземних вод для господарських і побутових потреб, що не перевищує -300 кубічних метрів на добу. В той же час ст. 23 Кодексу України про надра передбачено продуктивність водозабору підземних вод яке не перевищує - 300 кубічних метрів на добу. Отже, продуктивність водозаборів підземних вод позивача не перевищує - 300 кубічних метрів на добу.

Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що відповідач не надав та не підтвердив належними та допустимими доказами ту обставину, що водозабір підземних вод в обсязі 42254 куб м. був використаний позивачем саме на виробничі потреби.

Судом при розгляді справи № 813/1095/14 встановлено, що за період 18.02.2013 року по 14.07.2013 року підприємством було використано 15 436 куб.м. води. З 14.07.2013 року підприємством забір підземних вод не проводиться.

Відтак враховуючи висновки зроблені судом у справі 2а-10288/12/1370 та встановлені обставини у даній справі, суд приходить до переконання, що відповідач не надав та не підтвердив належними та допустимими доказами твердження викладені у акті перевірки, що водозабір підземних вод був використаний позивачем саме на виробничі потреби та перевищував 300 кубічних метрів на добу.

В акті відповідач дійшов до висновку, що Акціонерне товариство відкритого типу "Галичфарм" здійснює видобування підземної води без належним чином оформленого спеціального дозволу на користування надрами.

Однак, суд не може погодитись із таким висновком, оскільки умови користування позивачем питної підземної води відповідає вимогам ст. 23 Кодексу України про надра, зокрема: надра використовуються для власних господарських і побутових потреб підприємства; продуктивність зазначених свердловин не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Беручи до уваги мету використання позивачем видобутої з підземного джерела води, а також добовий об'єм видобування, суд вважає, що на позивача поширюється положення ст. 23 Кодексу України про надра, а отже АТ "Галичфарм" не потребує спеціального дозволу на користування надрами, і правомірно здійснює видобування води а отже висновки відповідача в акті перевірки та у приписі суперечать чинному законодавству.

Аналогічна правова позиції викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України у справах №№ К/800/9843/13, К/800/31350/13.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року у справі № 813/1095/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

Д.М. Старунський