Справа № 22-а-10848/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2011 року колегія суддів апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Поліщука М.А.

Суддів: Голуб С.А., Малорода О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Київської області в м.Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та стягнення

несплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області (надалі по тексту відповідач), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку і виплаті позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня 2007 року по грудень 2007 року та з січня по грудень 2008 року, зобов»язати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з вересня по грудень 2007 року року і виплатити заборгованість у розмірі 1070,77 грн та з січня по грудень 2008 у розмірі 4915,32 грн.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 25.09.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 по 31 грудня 2008 року неправомірними

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та випла^ги позивачці щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленом законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст. 15 Закону України « Продержавну допомогу сім»ям з дітьми» за період з 25.09.2007 р. по 31.12 2007 року та з 22.05.2008 по 31.12.2008 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилає^ я на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням но^м матеріального та процесуального права, а саме: ст. 99 КАС України, ст. 95 Конституції України, ст. 1 16 Бюджетного кодексу України, приписів Законів України Про Державний бюджет України на 2007 рік, 2008 p.p. та Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

г .. . ...

Судом першої інстанції встановленою, що позивачка має дочкуМарію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці була призначена як особі застрахованій у системі загальнообов»язкового державного соціального страхування з 25 вересня 2009 року у розмірі 130,64 грн.

Посилаючись на те, що допомога по догляду за дитиною додосягненя нею трирічного віку виплачується їй у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, позивачка звернулась до суду. ^

Правове регулювання питання щодо призначення та виплати державної допомоги при народженні дитини регулюється Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування

громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Відповідно до визначення термінів, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" субєктом загальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування.

Страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право у застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

За положеннями ч. 1 ст. 35 вказаного Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 43 зупинено на 2007 рік, та статтею 56 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням"здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового

мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 визнано неконституційними положення статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а також визнано неконституційними положення п. 7 ст. 71 вказаного Закону в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 43 Закону України "Про загальнообов'язк е державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратото працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Отже, починаючи з 9 липня 2007 р. набула чинності ст. 43 та пункт 5 Перехідних Положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

З 25 вересня 2007 року у позивачки настав страховий випадок у вигляді необхідності догляду за дитиною до досягнення __^о трирічного віку та виникло право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у формі матеріального забезпечення передбаченого ст. 43 та п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

За положеннями ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" матеріальне забезпечення _.а загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Отже, позивачка, будучи застрахованою особою, мала права на отримання матеріального забезпечення у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але ж обов'язок щодо сплати такої допомоги покладений законом на роботодавця за основним місцем роботи, а не на орган соціального захисту населення.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2007 р. за № 32 встановлено, що в 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям (далі - субвенція) з 1 січня 2007 р. призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб;

Однак, вказана постанова Кабінету Міністрів України суперечить порядку призначення та надання вказаних виплат застрахованої особі, встановленому у ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України уразі невідповідності нормативно-правового акта закону України або іншому правовому акту, суд застосовує акт, що має вищу юридичну силу.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів приходить до висновку, що починаючи з 25 вересня 2007 р. по 3 1 грудня 2007 р. у відповідача був відсутній обов'язок по призначенню нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", оскільки вказаним Законом України починаючи з 9 липня 2007 р. не надавалося повноважень Кабінету Міністрів України змінювати порядок призначення та виплати

допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановленого ст. 50 зазначеного Закону.

Вимоги позивачки про обовязок відповідача сплати їй допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"в редакції закону від 22.03.2001 р., тобто у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років є безпідставними, оскільки право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа, про що зазначено у ст. 13 вказаного Закону в редакції станом, що діяла до 01.01.2008 р. .

Позивач є застрахованою особою, в зв'язку з чим у неї відсутнє право на отримання допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону. України "Про державну допомогу сімям з дітьми". ^

Отже, суд першої інстанції не врахував вказаних положень матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача по недонарахуванню і невиплаті позивачці вказаної допомоги та щодо зобовязання відповідача здійснити такий перерахунок за період з вересня 2007 р. по 3 1.12.2007 р., в звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні даної частини позовних вимог.

Щодо позовних вимог про перерахунок державної допом(*г4з за 2008 рік, то вони також не підлягали до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 23 частини Розділу II Закот України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"до статей 13,15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"були внесені зміни, які вступили в силу з 01 січня 2008 року, і, у відповідності до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим МІНІМ'"'ЮМ, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукуттним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Також, із зазначеного Закону були виключені норми, відповідно до яких право на отримання допомоги мали лише особи незастраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 25 частини Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" стаття 43, яка встановлювала розмір допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку для застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, була виключена із Закону України "Про

загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими

народженням та похованням".

Рішенням Конституційного Суду України № ІО-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення пункту 25 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"щодо внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими

народженням та похованням" були визнані неконституційними.

Таким чином, в період з 1 січня по 22 травня 2008 року розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для осіб, застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулювався статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", а з моменту втрати чинності положень пункту 25 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зазначені правовідносини регулювалися також і статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Відсутній також закон, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення лкону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, враховуючи, що зміни до статей 13,15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"були внесені Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України з 1 січня 2008 року, а зміни у статтю 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народження^ та похованням", який діяв у часі раніше, з 22 травня 2008 р^у не вносились, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Рішенням Конституційного Суду України не визнано неконституційними положення пункту 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів У країн и "щодо внесення змін до Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми", які діяли по 31 грудня 2008 року.

Таким чином, відповідач, здійснивши у зазначений період, в пату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного ъпсу у розмірах, встановлених Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми" в редакції закону від 28.12.2007 p., правомірно діяли, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України

Суд першої інстанції не врахував вказаних положень норм матеріального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

~

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що при нараху^/нні та виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році, необхідно керуватися Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", а тому не знаходить підстав для задоволення позову в зазначеній частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. З ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області - задовольнити.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2009р скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді