Справа № 2а-13/11 (2а-182/10)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/18158/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 13 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Трипільської сільської ради, третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування рішення Трипільської сільської ради від 09.07.2009 №23 "Про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_2".

Позовні вимоги мотивовано тим, що Трипільська сільська рада протиправно, без дотримання порядку надання земельної ділянки у власність та порядку зміни цільового призначення земельної ділянки, визначених Земельним кодексом України, прийняла рішення від 09.07.2009 №23, яким виділила ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0266, яка межує із земельною ділянкою позивача та, за посиланням позивача знаходиться в межах прибережної захисної смуги р. Бобриця.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 13 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення двадцять четвертої сесії 5 скликання Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області від 09 липня 2009 року №23 "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_2".

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу на підставі державного акту належить земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Рішенням Трипільської сільської ради від 09.07.2009 №23 ОСОБА_2 відведено земельну ділянку площею 0,0266 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Вказуючи на протиправність вказаного рішення як такого, що порушує його права як сусіднього землекористувача, ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення Трипільської сільської ради від 09.07.2009 №23 як такого, що прийнято з порушенням вимог природоохоронного законодавства та без дотримання порядку відведення земельної ділянки, передбаченого Земельним кодексом України.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судами попередніх інстанцій в обґрунтування судового рішення зазначено, що згідно із зведеного плану земельних ділянок, земельна ділянка, що передана третій особі для ведення особистого селянського господарства, розташована на землях загального користування.

Доказів того, що відповідачем приймалось рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, судами попередніх інстанцій не надано.

Судами також зазначено, що рішення від 09.07.2009 №23 прийнято без вивчення графічних матеріалів.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення Трипільської сільської ради від 09.07.2009 №23, та, відповідно, вказує на обґрунтованість позиції судів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Одночасно з викладеним, колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо відсутності факту порушення прав позивача, у зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення, з мотивів недоведеності факту виділення земельної ділянки в межах водоохоронної зони. Так, за відсутності факту дотримання при прийнятті оскаржуваного рішення порядку виділення земельної ділянки, встановленого статтею 118 Земельного кодексу України, під час якого перевіряється, у тому числі, і відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законодавства, питання наявності чи відсутності факту відведення земельної ділянки в межах водоохоронної зони для висновку про наявність порушення прав позивача як суміжного землекористувача, не є визначальним.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 13 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: