Справа № 813/1608/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/28581/15,К/800/26916/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Донця О.Є.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представника ГПУ - Атаманюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційними скаргами заступника прокурора Львівської області та Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року у справі № 813/1608/13-а за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського міського голови, треті особи: Львівська обласна рада, Львівська обласна державна адміністрація, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського міського голови, треті особи: Львівська обласна рада, Львівська обласна державна адміністрація, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність Львівської міської ради, її виконавчого комітету та міського голови м. Львова, що полягали у невиконанні ними вимог ч. 1 ст. 26, п. 6 ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 33, ч. 4 ст. 42, ч. 5 ст. 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 21, 33 Закону України „Про відходи" в частині забезпечення створення нового полігону для захоронення твердих побутових відходів для м. Львова, а також будівництва заводу для їх переробки та сміттєсортувального комплексу; зобов'язати міського голову м. Львова в порядку, визначеному ст.ст.122,123 Земельного кодексу України, згідно розробленого ВАТ „Інститут гірничо-хімічної промисловості „Гірхімпром" техніко-економічного обґрунтування інвестицій варіантів створення полігону твердих побутових відходів для м. Львова, звернутися в органи, до компетенції яких належить вирішення питання виділення земельної ділянки, із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва нового полігону твердих побутових відходів для м. Львова, заводу з переробки ТПВ та сміттєсортувального комплексу; зобов'язання виконавчого комітету Львівської міської ради усунути порушення вимог ч. 1 ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" щодо організації комплексу робіт, у порядку визначеному ст. 4 Закону України „Про архітектурну діяльність", по виконанню пп. 2.5.1, 2.5.6 Програми поводження з побутовими відходами у м. Львові на 2010-2013 роки, затвердженої рішенням виконкому від 26 березня 2010 року № 362, пов'язаних із створенням нового сучасного полігону твердих побутових відходів та заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу; зобов'язати Львівську міську раду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 78 Бюджетного кодексу України, провести коригування міського бюджету м. Львова на 2013 рік, передбачивши необхідні обсяги фінансування на виготовлення проектів будівництва нового полігону твердих побутових відходів, заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу для м. Львова, а також передбачати аналогічні видатки при формуванні та затвердженні міського бюджету м. Львова на наступні роки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Львівським міським головою не вживалися жодні передбачені законодавством заходи щодо відведення земельної ділянки для будівництва нового полігону твердих побутових відходів для м. Львова, а виконавчим комітетом Львівської міської ради всупереч вимогам ч. 1 ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" не забезпечене виконання Програми поводження з побутовими відходами у м. Львові на 2010-2013 роки, затвердженої рішенням виконавчого комітету України від 26 березня 2010 року № 362, згідно з п. п. 2.5.1, 2.5.6 яких передбачене замовлення та виготовлення проектно-кошторисної документації, будівництва нового сучасного полігону з належними інженерними системами, системою збору фільтрату, утилізацією полігонного газу, а також заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року адміністративний позов задоволений в повному обсязі. Визнана неправомірною бездіяльність Львівської міської ради, її виконавчого комітету та міського голови м. Львова, що полягали у невиконанні ними вимог ч. 1 ст.26, п. 6 ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 33, ч. 4 ст. 42, ч. 5 ст. 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 21, 33 Закону України „Про відходи" в частині забезпечення створення, згідно вимог чинного законодавства, нового полігону для захоронення твердих побутових відходів для м. Львова, а також будівництва заводу для їх переробки та сміттєсортувального комплексу. Зобов'язаний міський голова м. Львова в порядку, визначеному ст. ст. 122, 123 Земельного кодексу України, згідно розробленого ВАТ „Інститут гірничо-хімічної промисловості „Гірхімпром" техніко-економічного обґрунтування інвестицій варіантів створення полігону твердих побутових відходів для м. Львова звернутися в органи, до компетенції яких належить вирішення питання виділення земельної ділянки, із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва нового полігону твердих побутових відходів для м. Львова, заводу з переробки ТПВ та сміттєсортувального комплексу. Зобов'язано виконавчий комітет Львівської міської ради усунути порушення вимог ч. 1 ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" щодо організації комплексу робіт, у порядку визначеному ст. 4 Закону України „Про архітектурну діяльність", по виконанню пп. 2.5.1, 2.5.6 Програми поводження з побутовими відходами у м. Львові на 2010-2013 роки, затвердженої рішенням виконкому від 26 березня 2010 року № 362, пов'язаних із створенням нового сучасного полігону твердих побутових відходів та заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу. Зобов'язана Львівська міська рада в порядку, визначеному ч. 8 ст. 78 Бюджетного кодексу України, провести коригування міського бюджету м. Львова на 2013 рік, передбачивши необхідні обсяги фінансування на виготовлення проектів будівництва нового полігону твердих побутових відходів, заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу для м. Львова, а також передбачати аналогічні видатки при формуванні та затвердженні міського бюджету м. Львова на наступні роки.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасована постанова Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року та прийнята нова про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державна екологічна інспекція у Львівській області звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 25 травня 2010 року заступником міського голови з питань містобудування та інфраструктури скерований лист начальнику західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Ю. Сокольваку з проханням виготовлення цифрової топографічної зйомки в трьохвимірному вимірі земельної ділянки площею 110 га для розташування сучасного сміттєперерробного заводу на території військового містечка в межах с. Сокіл Кам'янка-Бузького району.

Львівським міським головою 11 березня 2010 року скерований лист голові Львівської обласної державної адміністрації з проханням допомоги у виділенні та погодженні земельної ділянки для розташування сучасного сміттєперерробного заводу на території військового містечка в межах с. Сокіл Кам'янка-Бузького району площею 110 га.

Також, 11 березня 2010 року Львівським міським головою скерований лист виконуючому обов'язки Міністра оборони України В. Іващенку з проханням доручити фахівцям Міністерства оборони України розглянути можливість погодження та виділення земельної ділянки для розташування сучасного сміттєпереробного заводу на території військового містечка в межах с. Сокіл Кам'янка-Бузького району, площею 2961 га.

Крім того, 11 березня 2010 року Львівським міським головою направлено звернення голові Кам'янка-Бузької районної державної адміністрації Я. Янишину з проханням допомоги у виділенні та погодженні земельної ділянки для розташування сучасного сміттєпереробного заводу на території Кам'янка-Бузького району військового містечка в межах с. Сокіл, площею 110 га.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не вжиті активні заходи щодо виконання повноважень, покладених на них Законами України „Про місцеве самоврядування в Україні" та „Про відходи", які полягають у створенні, згідно з вимогами чинного законодавства, нового полігону для захоронення твердих побутових відходів для м. Львова, а також будівництва заводу для їх переробки та сміттєсортувального комплексу, що створює складну санітарно-епідеміологічну ситуацію у місті Львові та погіршує екологічний стан навколишнього природного середовища.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачами вчинялися та вчиняються дії щодо забезпечення створення, згідно вимог чинного законодавства, нового полігону для захоронення твердих побутових відходів для м. Львова, а також будівництва заводу для їх переробки та сміттєсортувального комплексу, крім того Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" та Законом України „Про відходи" визначено загальні положення щодо дій відповідачів у контексті питання поводження з побутовими відходами, їх положення не містять конкретних приписів, щодо обов'язку відповідачів вчинення тих чи інших дій. Вимоги в частині зобов'язання здійснення коригування міського бюджету, передбачивши необхідні обсяги фінансування на виготовлення проектів будівництва нового полігону твердих побутових відходів, заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу для м. Львова, а також передбачати аналогічні видатки при формуванні та затвердженні міського бюджету м. Львова на наступні роки, то суд апеляційної інстанції зазначив, що дане питання належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, а тому суд не може втручатись в реалізацію органом місцевого самоврядування його дискреційних повноважень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад.

Зокрема, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об'єктів, у тому числі місць чи об'єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію; вирішення питань у сфері поводження з небезпечними відходами відповідно до законодавства.

Пунктом 6 частини 1 ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин.

Частиною 1 ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" встановлені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства

Повноваження міського голови визначені ч. 4 ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно із ч. 5 ст. 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради очолює відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради.

Крім того, ст.21 Закону України „Про відходи" визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами.

Суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що вищевказаними правовими нормами визначені загальні положення щодо дій відповідачів у контексті питання поводження з побутовими відходами.

Наведені законодавчі положення не містять конкретних приписів, щодо обов'язку відповідачів вчинення тих чи інших дій, зокрема вказаних у позові.

Позивачем не надані докази бездіяльності кожного з відповідачів зокрема.

Відповідачами вчинялися та вчиняються дії щодо забезпечення створення, згідно вимог чинного законодавства, нового полігону для захоронення твердих побутових відходів для м. Львова, а також будівництва заводу для їх переробки та сміттєсортувального комплексу.

Зокрема, 25 травня 2010 року заступником міського голови з питань містобудування та інфраструктури скерований лист начальнику західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Ю. Сокольваку з проханням виготовлення цифрової топографічної зйомки в трьохвимірному вимірі земельної ділянки площею 110 га для розташування сучасного сміттєперерробного заводу на території військового містечка в межах с.Сокіл Кам'янка-Бузького району.

Львівським міським головою 11 березня 2010 року направлений лист голові Львівської обласної державної адміністрації з проханням допомоги у виділенні та погодженні земельної ділянки для розташування сучасного сміттєпереробного заводу на території військового містечка в межах с. Сокіл Кам'янка-Бузького району площею 110 га.

Також 11 березня 2010 року Львівським міським головою направлений лист виконуючому обов'язки Міністра оборони України В. Іващенку з проханням доручити фахівцям Міністерства оборони України розглянути можливість погодження та виділення земельної ділянки для розташування сучасного сміттєпереробного заводу на території військового містечка в межах с. Сокіл Кам'янка-Бузького району, площеб 2961 га.

Крім того, 11 березня 2010 року Львівським міським головою направлене звернення голові Кам'янка-Бузької районної державної адміністрації Я. Янишину з проханням допомоги у виділенні та погодженні земельної ділянки для розташування сучасного сміттєпереробного заводу на території Кам'янка-Бузького району військового містечка в межах с. Сокіл, площею 110 га.

Апеляційним судом встановлені також інші докази, які свідчать про активні дії відповідачів - листи, звернення, розпорядчі документи, огляди преси. крім того судом першої інстанції також встановлені відповідні дії відповідачів щодо розташування сучасного сміттєпереробного заводу.

Таким чином, безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо наявності у діях відповідачів протиправної бездіяльності в світлі положень ч. 1 ст. 26, п. 6 ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 33, ч. 4 ст. 42, ч. 5 ст. 51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 21, 33 Закону України „Про відходи".

Згідно з ч.2 ст.123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України земельні ділянки із земель державної власності, за межами населених пунктів, для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) передаються у власність або у користування районними державними адміністраціями.

Аналізованими вище положеннями Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" не визначено, що обов'язок виконання вимог ст.ст. 122, 123 Земельного кодексу України покладені на міського голову.

Надані суду апеляційної інстанції копії звернень Львівського міського голови, які подані в порядку ст. ст. 122, 123 Земельного кодексу України після прийняття судом першої інстанції рішення в даній справі, не можуть вважатися доказом визнання відповідачем позовних вимог в частині зобов'язання міського голови м. Львова в порядку, визначеному ст. ст. 122, 123 Земельного кодексу України, згідно розробленого ВАТ „Інститут гірничо-хімічної промисловості „Гірхімпром" техніко-економічного обґрунтування інвестицій варіантів створення полігону твердих побутових відходів для м. Львова, оскільки обов'язку виконання таких дій саме міським головою Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачене.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про архітектурну діяльність" для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством.

Зміст даної норми дає підстави для висновку, що виконання вимог даної норми є неможливим в разі відсутності земельної ділянки.

Таким чином, вимога зобов'язання виконавчого комітету Львівської міської ради усунути порушення вимог ч.1 ст.33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" щодо організації комплексу робіт, у порядку визначеному ст. 4 Закону України „Про архітектурну діяльність", по виконанню пп. 2.5.1, 2.5.6 Програми поводження з побутовими відходами у м. Львові на 2010-2013 роки, затвердженої рішенням виконкому від 26 березня 2010 року № 362, пов'язаних із створенням нового сучасного полігону твердих побутових відходів та заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу - є передчасною.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання здійснення коригування міського бюджету передбачивши необхідні обсяги фінансування на виготовлення проектів будівництва нового полігону твердих побутових відходів, заводу з переробки твердих побутових відходів і сміттєсортувального комплексу для м. Львова, а також передбачати аналогічні видатки при формуванні та затвердженні міського бюджету м. Львова на наступні роки, то, апеляційний суд вірно зазначив, що дане питання належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування. Суд не може втручатись в реалізацію органом місцевого самоврядування його дискреційних повноважень.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги заступника прокурора Львівської області та Державної екологічної інспекції у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: