Справа № 266/2013/15-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дзюба М.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року справа №266/2013/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 вересня 2015 року по справі №266/2013/15-а за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області, Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач просив визнати протиправними дії державної казначейської служби України щодо невиплати позивачу разової допомоги на оздоровлення за 2009 рік; зобов'язати ДКС України негайно стягнути з державного бюджету на користь позивача допомогу на оздоровлення за 2009 рік у сумі 2330 грн.; встановити для відповідача строк для подання до суду звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто на користь позивача з УПСЗН Приморської районної Маріупольської міської ради допомогу на оздоровлення за 2009 рік у сумі 2330 гривень.

Незважаючи на положення ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», казначейською службою України протиправно до теперішнього часу рішення суду не виконано.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції прийняв докази відповідача та не дав правової оцінки доказам позивача.

Проте, відповідно до п.4 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк. Також прикінцевими та перехідними положеннями цього закону передбачено першочергове погашення заборгованості за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат. Однак, з 11.10.2013 року (коли виконавчий лист надійшов до виконання до казначейської служби) до теперішнього часу судове рішення не виконано.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

04.12.2009 року постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_3 стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради за рахунок коштів державного бюджету України недоотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 2330 грн. (а.с.3-4)

11.07.2011 року рішення суду набрало законної сили та 17.01.2013 року Приморським районним судом м.Маріуполя виданий виконавчий лист, який за заявою ОСОБА_3 11.10.2013 року прийнятий до розгляду Управлінням Державної казначейської служби України в м.Маріуполі. 28.10.2013 року виконавчий лист направлений для подальшого виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області. (а.с.6,8,10)

З повідомлення Державної казначейської служби України від 14.05.2015 року вбачається, що заява позивача щодо виконання судового рішення зареєстрована 13.10.2013 року в управлінні Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області, та з цієї дати виконавчий лист знаходиться на виконанні за бюджетною програмою «забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою». Здійснення перерахування коштів на користь позивача на виконання рішення суду буде здійснено в порядку черговості з урахуванням розмірів державних асигнувань, передбачених ЗУ «Про Державний бюджет на 2015 рік». (а.с.12)

Як вбачається з інформації про виконання судових рішень виконання судового рішення на користь ОСОБА_3 стоїть у черзі за №13302. (а.с.33)

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

На підставі ч.2 ст.3 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі Порядок), який визначає, зокрема, механізм виконання рішень, що безпосередньо підпадають під дію Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з п.24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають документи до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник.

На підставі п.33 Порядку разі, коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.

Згідно п.3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом України про Державний бюджет. Бюджетні призначення встановлюються Законом України про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.3 ЗУ "Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що ДКС України як орган, на який покладено виконання судових рішень у передбаченому законом порядку, вжив всіх необхідних заходів в межах своїх повноважень для виконання постанови Приморського районного суду щодо стягнення грошової допомоги на корить позивача, а затримка перерахування коштів відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у звязку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 вересня 2015 року по справі №266/2013/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 вересня 2015 року по справі №266/2013/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Д.В. Ляшенко

Л.В. Ястребова