Справа № 2а-17212/11/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/37007/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеан Буд»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012

у справі №2а-17212/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеан Буд»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва

про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.01.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012, в задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства по податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «РІП» за травень 2011 року, за результатами якої складено акт №2773/2303/32920532 від 14.10.2011.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України та п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за травень 2011 року на 141316 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.11.2011, яким нараховано податкове зобов?язання з податку на додану вартість на суму 141316 грн. за основним платежем та 1 грн. за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, обґрунтовував свої висновки тим, що проведення позапланової невиїзної перевірки відповідачем здійснено з дотриманням вимог ст.79 Податкового кодексу України.

По суті виявлених під час перевірки порушень, судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «КЕАН БУД» та ТОВ «РІП» було укладено наступні договори: № 16 від 25.04.2011 , № 16/1 від 25.04.2011., № 16/2 від 04.05.2011 та № 18 від 23.05.2011, де замовником виступає ТОВ «КЕАН БУД», а постачальником - ТОВ «РІП».

Предметом договорів є виконання ремонтних (будівельних) робіт на об?єктах позивача. Вказані договори підписані директором ТОВ «КЕАН БУД» ОСОБА_2 та директором ТОВ «РІП» ОСОБА_3

У періоді, що перевірявся, позивач по правовідносинах із контрагентом ТОВ «РІП» було включено податкові накладні на загальну суму 847896 грн., крім того ПДВ 141316 грн., до складу податкового кредиту за травень 2011 року та відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2011 року (від 17.06.2011 р. № 272800) та в додатку 5 до податкової декларації з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за травень 2011 року.

Разом з тим, згідно з базами даних «Інформаційно-пошукова система» ДПІ у Шевченківському районі м. Києва станом на дату складання акту перевірки стан платника ТОВ «РІП»- «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням». У зв'язку з вищевикладеним, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було складено Акт від 08.08.2011 №1803/23-03/32163147 про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «РІП», код за , з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість за період березень-травень 2011 року в якому встановлено порушення контрагентом позивача ТОВ «РІП» вимог:

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість всього в сумі 27146282 грн. та завищено суму податкового кредиту на 25198697 грн.;

- п.1, п.5 ст.203, п.1, п.2 ст.215, п.1 ст.216, ст.228, ст.626, ст.629, ст.650, ст.655, ст.658, ст.662 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «РІП».

Зокрема, перевіркою ТОВ «РІП» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість за період березень-травень 2011 року було встановлено, що ТОВ «РІП» не надано підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобов'язань, в т.ч.: головних книг, журналів-ордерів та карток рахунків № 311 «Поточні рахунки у національній валюті», № 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», № 70 «Доходи від реалізації», № 641 Розрахунки по податкам», № 643 «Податкові зобов'язання», № 681 «Розрахунки по авансам отриманим», податкових накладних, реєстрів виданих податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, тощо.

Операції ТОВ «РІП» та контрагентів-покупців не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТОВ «РІП» є виключно чи переважно формування податкових зобов'язань та податкового кредиту на адресу контрагентів.

Таким чином, за висновками судів попередніх інстанцій, в ході проведення перевірки контрагента позивача ТОВ «РІП», контролюючим органом було встановлено:

- неможливість фактичного здійснення ТОВ «РІП» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку із відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів;

- порушення ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215 , п.1 ст.216, ст.228, Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «РІП» із постачальниками та покупцями;

- відсутність об?єктів, які підпадають під визначення п.185.1 ст.185 Податковою кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями.

Зазначене стало підставою для висновків судів попередніх інстанцій про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «РІП» та, відповідно, відсутність підстав для формування за їх наслідками податкового кредиту.

Однак, судова колегія вважає, що зазначені висновки судами зроблені без всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин справи, незастосування системного аналізу норм чинного законодавства.

Згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, який зазначено підставою для проведення перевірки, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно із п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 27.01.2015 року у справі 21-425а14, колегія суддів зазначає, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Крім того, за висновками судів попередніх інстанцій, у позивача були відсутні правові підстави для формування податкового кредиту, за наслідками господарських операцій з ТОВ «РІП», з огляду на нікчемність правочинів, внаслідок не підтвердження їх реального характеру, оскільки згідно з службовою запискою ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м.Києва від 21.07.2011 №4528/ДШ/26-10/3 директор підприємства ТОВ «РІП» ОСОБА_3 підприємство не реєстрував, згідно з базами даних «Інформаційно-пошукова система» ДПІ у Шевченківському районі м.Києва станом на дату складання акта перевірки стан платника ТОВ «РІП» - «до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням», актом від 08.08.2011 №1803/23-03/32163147 про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «РІП» не підтверджено нарахування останнім податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість за період березень-травень 2011 року.

Однак, виключно відсутність трудових ресурсів, не спростовує реальності зазначених операцій, адже укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі надання передбачених договорами робіт; податкове законодавство не ставить право платника на витрати та податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється контрагентом виконання договору.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами.

Позивач не може нести відповідальність як за несплату податків його контрагентом, так і за можливу недостовірність відомостей про нього, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності щодо такої.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

На підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «РІП», використання їх результатів у власній господарській діяльності, а також віднесення сплаченого в ціні придбання ПДВ до складу податкового кредиту, позивачем надавались документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, які, однак, не знайшли відображення в рішенні суду, не зазначено судом і підстав неприйняття зазначених доказів.

Крім того, у розумінні ст. 124 Конституції України та ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 Кримінального кодексу України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст. ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеан Буд» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.01.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун