Справа № 736/1359/15-а
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/1359/15-а
Номер провадження 2-а/736/78/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Корха О.І.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Корюківка адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Свої вимоги аргументує тим, що 07 жовтня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області отримало постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 року про стягнення з Управління виконавчого збору. Вважають дану постанову незаконною, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45001505 від 07.10.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 736/903/14 виданого 26.09.2014 року отримали 09.10.2014 року, і Управлінню було надано семиденний строк для добровільного виконання. 13 жовтня 2014 року був зроблений перерахунок пенсії за період з 01.02.2014 по 03.08.2014 року.

Постановою Корюківського районного суду від 28.07.2014 року по справі №736/903/14 зобов'язано Управління призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили, на підставі чого був виданий виконавчий лист.

При накладенні штрафу не враховано те, що ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 №1622-VIІ передбачено, що у 2014 році норми і положення ст.ст.52 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України, та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік (закон набув чинності 03.08.2014).

З 04.08.2014 року пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до вищевказаних нормативних актів.

Правильність підходу визначення кінцевої дати перерахунку (01.11.2011) за рішенням суду, яким зобовязано зробити перерахунок без зазначення кінцевої дати підтверджено Європейським судом з прав людини. А саме ухвалою Європейського суду з прав людини 03.06.2014 року за заявою «ОСОБА_2 проти України» визнано неприйнятною заяву, зумовлену зменшенням після 1 листопада 2011 року пенсії у розмірі, встановленому рішенням суду від 19 січня 2010 року, як явно не обґрунтовану відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, Суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (рішення у справах «Аррас та інші проти Італії», заява № 17972/07, п.42 від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії», заява № 75470/01, п.26 від 13 квітня 2006 року).

Суд констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 03 серпня 2014 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці.

ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є майже ключовим у питанні застосування та виконання. Так, застосування судами Конвенції та практики Суду визначено ст.17, за якою Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права; а виконання Рішення ст2, за ч.1 якої Рішення є обовязковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, ЗУ «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом (ч.2 ст.2 Закону).

Отже, Законом встановлена імперативна норма щодо застосування Конвенції, і рішення Європейського суду є обовязковим для виконання Україною.

Враховуючи вищевикладене Управління правомірно обмежило перерахунок ОСОБА_1 датою 03.08.2014.

Незважаючи на відсутність об'єктивної вини, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3, винесена постанова про стягнення з Управління виконавчого збору. Тому просить скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області про стягнення виконавчого збору з Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області в розмірі 2040,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду №736/903/14 виданого 26.09.2014 року про зобовязання Управління призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутність, позов підтримує. Також позивачем надано до суду листа за яким повідомлено суд, що відповідно до постанови Корюківського районного суду від 28.07.2014 року по справі №736/903/14 та на виконання постанов про відкриття виконавчого провадження управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Чернігівській області від 08.08.2014 року ВП №44344790 та від 07.10.2014 року ВП №45001505 управлінням було призначено ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 лютого 2014 по 03.08.2014 р., та нараховано кошти в сумі 2198,62 грн., але не виплачено в зв»язку з відсутністю фінансування.

Представник відповідача до суду також не з'явився, надав заяву в якій також просить судовий розгляд провести у його відсутності. В поданих запереченнях зазначає, що головний державний виконавць ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області діяв в межах закону «Про виконавче провадження», а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась , надежним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду листа в якому просила суд перевірити дотримання позивачем вимог третього речення ч.3 ст.106 КАС України та відкласти розгляд справи до сплати позивачем судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання осіб які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи з слідуючого.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області отримало постанову головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 року про стягнення з Управління виконавчого збору. Вважають дану постанову незаконною, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45001505 від 07.10.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 736/903/14 виданого 26.09.2014 року отримали 09.10.2014 року, і Управлінню було надано семиденний строк для добровільного виконання. 13 жовтня 2014 року був зроблений перерахунок пенсії за період з 01.02.2014 по 03.08.2014 року.

Постановою Корюківського районного суду від 28.07.2014 року по справі №736/903/14 зобов'язано Управління призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум.

Позивачем згідно їх повідомленння було призначено ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 лютого 2014 по 03.08.2014 р., та нараховано кошти в сумі 2198,62 грн., але не виплачено в зв»язку з відсутністю фінансування.

Рішення суду набрало законної сили, на підставі чого був виданий виконавчий лист.

Постановою від 01.10.2015 року ВП№45001505 за невиконання рішення суду у наданий державним виконавцем строк винесено постанову про стягнення судового збору у сумі 2040 грн..

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Частиною 1 ст.73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду України використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, оплату послуг з виплати та доставки пенсій Фонду.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу закріплені в ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з ч.1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 ст.3 Закону передбачено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягував подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Таким чином, законодавець, враховуючи відсутність у державних органів коштів, за рахунок яких могли б виконуватись судові рішення про стягнення з них певних сум, передбачив можливість виконання таких рішень спеціальним центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З погляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що не виконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.25 Закону, державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк, зокрема, до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, зокрема, що підлягає стягненню чи поверненню.

Виключення містить ч. 2 цієї статті, яка визначає, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, зокрема, про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.

Не виконання законних вимог державного виконавця у визначені строки є наслідком, зокрема, стягнення з боржника виконавчого збору, який розраховується у відсотковому розмірі від суми, що підлягає стягненню або поверненню на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження, в межах якого прийнято оспорювану постанову, відкрито за виконавчим документом про призначення Управлінням ОСОБА_1 щомісячної компенсації сім"ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто періодичного платежу.

З огляду на викладене, суд вважає, що у головного державного виконавця не було підстав для застосування до Управління наслідків, визначених ч. 1 ст. 28 Закону та винесення постанови про стягнення з останнього виконавчого збору.

З урахування викладеного вище, суд вважає за необхідне позов задовольнити, скасувати постаноу головного державного виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 01.10.2015 р. про стягненя з боржника виконавчого збору.

Так як позов підлягає задоволенню, тому слід стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на користь держави судовий збір в розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст.2, 10, 11, 71, 158-163 КАС України, ст.ст.21, 89 Закону України «Про виконавчу службу», ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про стягнення виконавчого збору з Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області в розмірі 2040,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду №736/903/14 виданого 26.09.2014 року про зобовязання Управління призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на користь держави судовий збір в розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, за правилами встановленими ст.ст.185 187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги до Корюківського районного суду Чернігівської області з поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. І. Корх