Справа № 2а/238/18/14 (0535/2116/2012)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року місто Київ К/800/27192/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новоазовського районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області Безусенка Віктора Івановича про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області Безусенка Віктора Івановича про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму, утвореної на зборах громадян Сєдовської селищної ради 23.03.2012, зобов'язання зареєструвати ініціативну групу місцевого референдуму.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного розпорядження як такого, що прийнято за відсутності передбачених законом підстав, на підставі необґрунтованих висновків щодо недотримання ініціативною групою порядку проведення зборів та невідповідності поданих документів вимогам Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми".

Постановою Новоазовського районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.03.2012 на території Сєдовської селищної ради відбулися збори громадян з питань місцевого референдуму. На даних зборах обрано голову та секретаря зборів, прийнято рішення обрати ініціативну групу місцевого референдуму з питання дострокового припинення повноважень голови Сєдовської селищної ради Безусенка В.І., у складі десяти осіб.

На виконання вимог статті 17 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" 03.04.2012 ініціативною групою громадян до голови Сєдовської селищної ради подано клопотання про реєстрацію ініціативної групи.

Розпорядженням селищного голови від 12.04.2012 №46-р відмовлено в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму, утвореної на зборах мешканців сел. Сєдове Новоазовського району 23.03.2012, у зв'язку з тим, що була порушена процедура проведення реєстрації учасників зборів, передбачена законом, а також у зв'язку з тим, що підрахунок голосів під час голосування не проводився.

Відповідачем зазначено, що список учасників зборів, наданий для реєстрації, віддруковано з використанням засобів комп'ютерної техніки, у той час як згідно з відеозаписом зборів зазначена техніка не використовувалась. Також відповідачем зазначено, що на зборах фактично не велося голосування, що підтверджується відеозаписом зборів.

Вказуючи на протиправність розпорядження від 12.04.2012 №46-р, ОСОБА_2 як особа, яка була обрана головою зборів ініціативної групи, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми", який визначає порядок підготовки та проведення місцевих референдумів, на момент судового розгляду справи є таким, що втратив чинність.

Суд апеляційної інстанції погодився із позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, вказавши при цьому на недотримання ініціативною групою громадян при проведенні зборів вимог Роз'яснення щодо утворення та реєстрації ініціативних груп всеукраїнського референдуму, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 26.12.2008 №77.

Колегія суддів, виходячи із завдання адміністративного судочинства, передбаченого статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо правомірності розпорядження від 12.04.2012 №46-р, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми", чинного на момент виникнення спірних правовідносин, право ініціативи у збиранні підписів під вимогою про проведення всеукраїнського референдуму належить громадянам України, які мають право на участь у референдумі, а під вимогою про призначення місцевого референдуму - громадянам України, які постійно проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці і мають право на участь у референдумі.

Збирання підписів організують і здійснюють ініціативні групи референдуму, що утворюються відповідно до цього Закону. "

Згідно з вимогами статті 16 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" ініціативна група обласного, міського (міст республіканського і обласного підпорядкування), районного, районного в місті референдуму утворюється на зборах за участю не менш як 200 громадян України, а міського (міст районного підпорядкування), селищного і сільського референдуму - на зборах за участю не менш як 50 громадян України, які мають право на участь у референдумі і постійно проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Перед початком зборів проводиться реєстрація учасників зборів, складається їх список із зазначенням прізвищ, імен та по батькові, місця проживання. На зборах обираються їх голова і секретар; подальший порядок денний повинен включати обговорення доцільності проведення референдуму та формулювання питання, що пропонується на нього винести.

У разі схвалення більшістю учасників зборів пропозиції про проведення референдуму та затвердження формулювання питання, що пропонується на нього винести, обирається ініціативна група, якій доручається організація збирання підписів громадян.

Ініціативна група місцевого референдуму складається не менш як з 10 громадян України, які мають право брати участь у референдумі і постійно проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Про проведення зборів складається протокол із зазначенням результатів голосування з питань порядку денного.

Документи проведених зборів - список їх учасників, протокол зборів, точне формулювання питання, що пропонується винести на референдум, та список членів ініціативної групи із зазначенням даних документів, що посвідчують їх особи, підписуються головою і секретарем зборів.

За змістом статті 17 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" ініціативні групи місцевого референдуму реєструються головами місцевих Рад народних депутатів, у межах території яких пропонується провести місцевий референдум.

Для реєстрації ініціативної групи голові відповідної Ради народних депутатів подаються документи зборів громадян, передбачені статтею 16 цього Закону, а також підписане членами ініціативної групи зобов'язання про додержання ними законодавства України про референдум.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Закону голова відповідної місцевої Ради народних депутатів реєструє ініціативну групу місцевого референдуму.

Аналіз положень статті 17 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" дає підстав для висновку, що підставою для відмови в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму може бути виключно невідповідність документів, які подаються громадянами, вимогам Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми".

При цьому, перелік документів зборів громадян встановлено частиною восьмою статті 16 Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що прийняття розпорядження від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму мотивовано тим, що список учасників зборів, наданий для реєстрації, віддруковано з використанням засобів комп'ютерної техніки, у той час як згідно з відеозаписом зборів зазначена техніка не використовувалась. Також зазначено, що на зборах фактично не велося голосування, що підтверджується відеозаписом зборів.

У той же час, відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження не обґрунтовано яким вимогам Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" не відповідали подані групою громадян документи. Так, Закон України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми" не містить вимог щодо форми викладення списку учасників зборів - друкована чи заповнена власноруч. Так само, Закон України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми", встановлюючи форму фіксації результатів голосування (протокол із зазначенням результатів голосування з питань порядку денного, який підписується головою і секретарем зборів), не містить вимог щодо порядку проведення голосування та підрахунку голосів. Так, колегія суддів вказує на суб'єктивний характер припущення відповідача щодо відсутності фактичного голосування на зборах.

Також, колегія суддів не погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо правомірності відмови у реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму з мотивів недотримання громадянами при проведенні зборів вимог Роз'яснення щодо утворення та реєстрації ініціативних груп всеукраїнського референдуму, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 26.12.2008 №77, оскільки згідно з преамбулою зазначених роз'яснень вони розроблені з метою правового регулювання відносин щодо утворення та реєстрації ініціативних груп всеукраїнського референдуму, у той час як предметом спірних правовідносин є утворення та реєстрація ініціативної групи місцевого референдуму, а не всеукраїнського.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо правомірності розпорядження від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму та, відповідно, наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму, утвореної на зборах громадян Сєдовської селищної ради 23.03.2012.

У той же час, зважаючи на те, що на момент судового розгляду переданого на вирішення суду спору такої форми реалізації громадянами їх прав як проведення місцевого референдуму не передбачено, у зв'язку з визнанням 28.11.2012 таким, що втратив чинність, Закону України "Про всеукраїнський та місцеві референдуми", колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати ініціативну групу місцевого референдуму.

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Новоазовського районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму, утвореної на зборах громадян Сєдовської селищної ради 23.03.2012.

У вказаній частині позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області від 12.04.2012 №46-р про відмову в реєстрації ініціативної групи місцевого референдуму, утвореної на зборах громадян Сєдовської селищної ради 23.03.2012.

В іншій частині постанову Новоазовського районного суду Донецької області від 18 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: