Справа № 569/12524/15-а
Суддя: Рогозін С.В. С. В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Рогозіна С.В.

при секретарі Якимчук І.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу адміністративного провадження за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити доплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне (далі - управління ПФУ в м. Рівне) щодо поширення на неї положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року та абзацу 2 частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року) і обмеження з 01.04.2015 року виплат призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміром 85 відсотків; зобов'язати управління ПФУ в м. Рівне здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.04.2015 року, та провести доплату безпідставно відрахованих сум в період з 01.04.2015 року по 03.06.2015 року, як з працюючої особи.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з жовтня 2008 року вона отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Рівне. На підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 552, виданого 29.05.2007 року відповідно до рішення № 32 Рівненської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, починаючи з 15.09.2009 року вона розпочала індивідуальну адвокатську діяльність. ОСОБА_3 адвокатів Рівненської області за № 12 від 27.12.2013 року згідно заяви від 04.12.2013 року її право на заняття адвокатською діяльністю зупинено, про що уповноваженим органом внесено відповідний запис в Єдиний реєстр адвокатів України, тому з грудня 2013 року вона позбавлена права на здійснення адвокатської діяльності і такої діяльності не здійснювала. 04.06.2015 року її знято з обліку платника податків та платника єдиного внеску.

З січня 2015 року розмір її щомісячного довічного грошового утримання складав 16256,96 грн., а за відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору - до виплати була призначена сума 14156,33 грн. З 01.04.2015 року відповідач, безпідставно визнавши її працюючою особою, обмежив виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання 85 відсотками, в результаті, зменшив розмір щомісячних виплат на її користь до 12141,29 грн.

Вважаючи такі дії протиправними, вона тричі - 17.04.2015, 05.06.2015 і 24.07.2015 року, подавала заяви про повернення неправомірно відрахованих коштів. У відповідь на ці звернення, відповідач здійснив їй доплату за період з 04.06.2015 року по 31.07.2015 року в сумі 3838,65 грн., про що повідомив листом № 287/10 від 11.08.2015 року. А в перерахунку з 01.04.2015 року по 03.06.2015 року - відмовив, мотивуючи тим, що за даними підсистеми ДРСС в цей період вона була зареєстрована як особа, яка здійснює адвокатську діяльність.

Посилаючись на те, що дії відповідача не грунтуються на вимогах чинного законодавства, є протиправними, позивач просить позов задоволити.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задоволити позов в повному обсязі.

До початку розгляду справи по суті управління ПФУ в м. Рівне подало заперечення на позов. Вказує, що за даними підсистеми ДРСС ОСОБА_2 зареєстрована як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 522, виданого 29.05.2007 року за рішенням № 32 Рівненської обласної КДКА, є самозайнятою особою. Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ") на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Згідно з довідкою Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 04.06.2015 №087 позивач знята з обліку як платник єдиного внеску з 04.06.2015 року. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання їй виплачується в повному розмірі.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав заперечення проти позову. Просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Рівне з жовтня 2008 року.

З 01.04.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, яким встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Вказаним законом внесено зміни до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, в частині п'ятій зазначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується в повному розмірі.

Згідно листа № 287/10 від 11.08.2015 року, за підписом начальника управління ПФУ в м. Рівне ОСОБА_4, та письмових заперечень відповідача проти позову, на підставі вказаної норми закону з призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року, управлінням ПФУ в м. Рівне проводились відрахування у розмірі 15% в сумі 2438,54 грн. В серпні 2015 року відповідач донарахував позивачці доплату за період з 04.06.2015 року по 31.07.2015 року в сумі 3838,65 грн. Для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 з 01.04.2015 року відповідач підстав не знайшов, посилаючись на те, що до 04.06.2015 року вона перебувала на обліку як застрахована особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Зазначені обставини підтвердив в судовому засіданні й представник управління ПФУ в м. Рівне ОСОБА_1

З доводами відповідача наведеними на обгрунтування відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2, починаючи з 01.04.2015 року, суд не погоджується з огляду на наступне.

Як випливає з аналізу абз. 2 ч. 5 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", однією із умов для обмеження виплати призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміром 85 відсотків, є робота особи на іншій роботі або посаді, ніж посада судді.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 552, виданого 29.05.2007 року відповідно до рішення № 32 Рівненської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ОСОБА_2 здійснювала індивідуальну адвокатську діяльність, у зв'язку з чим була взята на облік як платник податків та платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

04.12.2013 року позивач подала до ОСОБА_3 адвокатів Рівненської області заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Згідно рішення ОСОБА_3 адвокатів Рівненської області за № 12 від 27.12.2013 року, заяву ОСОБА_2 задоволено, її право на заняття адвокатською діяльністю зупинено на підставі п.1 ч.1 ст. 31 Закону Україи "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Факт зупинення права ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю з 04 грудня 2013 року підтверджується Витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, в якому міститься відповідний запис.

04.06.2015 року позивач знята з обліку платника податків та платника єдиного внеску у фіскальному органі - Сарненській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, що підтверджується Довідкою від 04.06.2015 року №087 і Повідомленням від 04.06.2015 року № 001.

Як вбачається із довідки Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про результати документальної позапланової перевірки за № 45/17-14-17-02/НОМЕР_1 від 03.06.2015 року, перевіркою встановлено, що фактично в період з 01.01.2012року по 22.04.2015 року ОСОБА_2 адвокатської діяльності не здійснювала, доходів не отримувала, єдиного соціального внеску не нараховувала та не сплачувала (п.2.1, п. 2.3.1 Довідки).

Враховуючи наведені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач зупинила свою адвокатську діяльність з 04 грудня 2013 року і саме з цього часу не є самозайнятою особою, а відповідно й втратила статус "працююча особа".

Такий висновок випливає з системного аналізу положень чинного законодавства.

У відповідності з п. 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч. 1 ст. 13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Пунктом 4 ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (на який посилається відповідач обгрунтовуючи свої дії) визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності, підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. Страхувальником в такому випадку є сама застрахована особа (пункт 5 статті 14 цього Закону).

Однак, законодавець не пов'язує питання позбавлення фізичної особи статусу самозайнятої особи і, відповідно, - статусу "працююча особа", з умовою зняття з обліку платника єдиного соціального внеску.

Даний факт засвідчується реєстрацією у відповідному реєстрі. Зокрема, такі записи щодо адвокатів вносяться у Єдиний реєстр адвокатів України, ведення якого забезпечує ОСОБА_3 адвокатів України. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та ОСОБА_3 адвокатів України (ст. 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно п. 1 ч.1, п.1 ч.3 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності, право на зайняття адвокатською діяльністю зупиняється - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 цього Закону протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування.

Таким чином, станом на 01.04.2015 року позивач не була "працюючою особою" в розумінні частини 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому відсутні підстави для обмеження виплат призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання розміром 85 відсотків.

Позивач повідомила управління ПФУ в м. Рівне в письмовій формі, що дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 552, виданого їй 29.05.2007 року відповідно до рішення № 32 Рівненської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, на підставі її заяви від 04.12.2013 року зупинено, а відтак вона є непрацюючою особою. Однак, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.04.2015 року відповідач їй відмовив, доплату відрахованих на підставі ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за період з 01.04.2015 року по 03.06.2015 року сум не здійснив.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач не доказав правомірність своїх дій, а з досліджених судом доказів та аналізу положень чинного законодавства слідує, що діяв відповідач протиправно, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 69-71, 86, 158-163, ст. 98 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити доплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області щодо поширення на ОСОБА_2 положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року та абзацу 2 частини 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року) і обмеження з 01.04.2015 року виплат призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміром 85 відсотків.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2, починаючи з 01.04.2015 року, та провести доплату безпідставно відрахованих сум в період з 01.04.2015 року по 03.06.2015 року як з працюючої особи.

Присудити з державного бюджету на користь ОСОБА_2 73,08 гривень сплаченого останнім судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін