Справа № 826/6113/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 жовтня 2015 року № 826/6113/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченко І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

треті особи Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської

ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Київської міської ради, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про:

- визнання протиправним рішення Київської міської ради від 18.04.2013р. №214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури»;

- скасування рішення Київської міської ради від 18.04.2013р. №214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято правомірно.

Третя особа 1 проти позовних вимог заперечила з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято правомірно.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору купівлі - продажу від 07.10.2013р. №1275, 1278 позивачу належить на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 742кв.м. по АДРЕСА_1.

З метою оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт нерухомості, що належить на праві приватної власності, позивач відповідно до статей, 120, 123, 124 Земельного кодексу України та рішення Київської міської ради "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в м. Києві" подав до Київської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі в короткострокову оренду на 5 років земельної ділянки орієнтовною площею 0,66 га для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень торгово-офісного призначення за вказаною адресою, яке зареєстроване в приймальні Київської міської ради з земельних питань за № К-22850 від 03.07.2014.

Київська міська рада у місячний строк рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки або рішення про відмову у наданні не прийняла.

Враховуючи зазначені обставини, позивач у відповідності до абзацу 3 пункту З статті 123 Земельного кодексу України замовив розроблення документації із землеустрою, про що письмово повідомив Київську міську раду листом від 06.08.2014 № 06/08.

На підставі договору від 05.08.2014 № 0801, укладеного між позивачем та ТОВ «ДЕМЕНТРА ПЛЮС», на виконання робіт із землеустрою, землевпорядна організація виконала комплекс робіт з проектування відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

У той же час, як зазначає позивач, 18.04.2013р. відповідачем прийнято рішення №214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури", що на його переконання протиправно перешкоджає в реалізації права позивача на користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане вище нежитлове приміщення.

Незгода з вказаним рішенням обумовила позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства

України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відносно них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 140 Конституції України особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про столицю України місто-герой Київ"місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Київської міської ради, крім того, відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні ради.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що до Київської міської ради звернулось Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Підстав для відмови у наданні дозволу відповідно до чинного законодавства не було. Крім того дозвіл Київської міської ради на розроблення документації із землеустрою не гарантує позитивного рішення Київської міської ради з питань передачі (надання) земельної ділянки.

Суд зазначає, що земельна ділянка не перебувала у користуванні позивача, оскільки виникнення права власності на об'єкти нерухомості не призводить до автоматичного виникнення права на земельну ділянку.

У той же час, згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001, № 2768-ІП, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

При цьому надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням про надання в оренду чи користування земельної ділянки. Одночасно оскаржуване рішення було прийнято відповідачем до набуття позивачем права власності на вказане вище нежитлове приміщення, а відтак, станом на 18.04.2013р., права позивача порушеними бути не могли.

У той же час Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) паркувальний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 використовує на підставі рішення Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011р. «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві», яке позивачем не оскаржується.

Крім того, суд зазначає, що фактично з даних правовідносин вбачається спір про право на земельну ділянку, який повинен розглядатися судами в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Київська міська рада при прийнятті рішення від 18.04.2013р. №214/9271 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» на АДРЕСА_1 для влаштування та експлуатації автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури» діяла у відповідності із вимогами чинного законодавства України та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, з метою, з якою це повноваження надано.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко