Справа № 22-а-16392/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.

суддів: Білоконь О.В., Малород О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районного державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної держаної адміністрації Київської області, третя особа Відділ освіти Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю.-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної держаної адміністрації Київської області про визнання дій відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної доплати як працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного неправомірними, та стягнення недоотриманої суми щомісячної доплати працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю за період з 1999 року по 2008 рік в розмірі 19 814 гривень 43 копійки передбачених ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

У вязку з тим, що відповідачем через третю особу не було здійснено щомісячну грошову доплату у розмірі, визначеному законодавством України, виникла заборгованість за період з 1999 року по 2008 рік в розмірі 19 814 гривень 43 копійки.

Постановою Вишгородського районного суду від 20 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щомісячної доплати як працюючому та проживаючому в зоні посиленого радіологічного забрудняння неправомірними.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, яке розташоване за адресою: 07300, м. Вишгород вул. Набережна, 6А здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю недоотриманої ним допомоги як пенсіонеру, який працює на території радіоактивного забруднення за період з 09 липня 2007 року по 30 червня 2008 року у розмірі передбаченому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивачє працюючий в зоні посиленого радіологічного контролю, тому відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено виплата на отримання щомісячної грошової доплати в сумі однієї мінімальної заробітної плати, щомісячна доплата працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю виплачується громадянам за місцем їх проживанням органами соціального захисту населення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст.39 цього Закону, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, суд обґрунтовував свої висновки тим, що виплата підвищення до заробітку пенсіонеру, працюючому в зоні радіоактивного забруднення, проводиться за місцем його проживання органами соціального захисту населення.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом не було враховано, що відповідно до п.5 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, соціальні виплати, доплати, в тому числі, передбачені ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводяться за місцем основної роботи громадян підприємствами, установами організаціями.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку підприємства до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, подають до уповноваженого органу соціального захисту документи щодо розрахункових витрат, повязаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів та реєстр отримував компенсаційних виплат. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Держказначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що обовязок нарахування і виплати працюючим пенсіонерам компенсацій, передбачених ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», лежить на підприємствах, установах, організаціях, керівники яких несуть персональну відповідальність за правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат. Проведені підприємствами компенсаційні виплати відшкодовуються цим підприємствам органами Держказначейства.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про часткове задоволення позову.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як орган соціального захисту населення не має обовязку проводити працюючій особі компенсаційні виплати, передбачені ст.39 вказаного закону, а відтак висновки суду не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена судом з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної держаної адміністрації Київської області задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 листопада 2009 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної держаної адміністрації Київської про стягнення недоотриманих сум доплати працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді: