Справа № 22-а-26457/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Кашперської Т.Ц.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни та відповідно до ст. 6 зазначеного Закону має право на виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем така допомога з 2006 року позивачу не виплачувалась. Посилаючись на Рішення Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007 року, яким визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», який призупинив дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити щомісячну державну допомогу з грудня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобов'язати відповідача в подальшому проводити перерахунок згідно діючого законодавства.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і пояснив, що відповідач порушує вимоги закону, а саме: вимоги ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, повинна бути підвищена на 30% мінімальної пенсії за віком, яка щорічно встановлюється законом України «Про державний бюджет України». Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року його пенсійне забезпечення як дитини війни повинне бути збільшене відповідачем на 30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлюється законами «Про державний бюджет України» кожний рік. Оскільки Рішенням Конституційного Суду України статті Закону України «Про державний бюджет України визнані не конституційними, а відповідач безпідставно не проводить нарахування та виплату цієї допомоги в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, тому просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті доплати до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2009 рік.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2010 року позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті доплати до пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2009 року по 31.12.2009 рік.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.2.1. Постанови правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах і міста» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України «Про соціальний захист дітей війни» цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у м Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни» права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку в частині необхідності нарахування вказаних коштів, тому постанова в цій частині є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат, починаючи з 01 січня 2009 року, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС, межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню від 04 лютого 2009 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2010 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги у вигляді підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зазначивши даний період «від 04 лютого 2009 року», з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: