Справа № 804/10814/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "МНТ" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог року просить суд:
Ухвалою суду від 28.08.2015 року відкрито провадження у справі.
Сторони у судове засідання 21.10,2015 року не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Предметом позову є визнання протиправними дій податкового органу стосовно проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
Перевірка призначена на підставі п.п.78.1.1 ст. 78 та п.79.2 ст. 79 ПК України.
Суд також зазначає про те, що відповідачем проведено саме позапланову невиїзну документальну перевірку позивача згідно статті 79 ПК України, якою не передбачено право платника податків відмовити у допуску до перевірки.
Оскільки перевірка була невиїзною, то позивач не міг висловити свою не згоду з її проведенням та скористатися своїм правом не допустити працівників податкового органу до перевірки, адже Податковим кодексом України не передбачено процедури допуску до невиїзної перевірки, а тому позивач вправі оскаржити дії стосовно проведення невиїзної перевірки навіть після оформлення її результатів у вигляді акту та податкового повідомлення рішення.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач направляв позивачу листа від 22.12.2014 року «Про надання документів та письмових пояснень», копія якого міститься у матеріалах справи.
Факт направлення листа підтверджується фіскальним чеком відділення поштового звязку та повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких містяться у матеріалах справи.
Вказаний вище лист повернулася на адресу відповідача із відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією конверту, яка міститься у матеріалах справи.
Суд зазначає, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.
У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.
Слід звернути увагу на те, що до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК пізніше були внесені зміни. Його нинішня редакція свідчить, що перевірка може проводитись у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства. Тобто зміни були направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.
Норма пункту 79.2 статті 79 ПК встановлює, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Пункт 79.2 статті 79 доповнено абзацом другим згідно із Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм" такого змісту: "Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки". Це доповнення не змінює регулювання, воно уточнює дійсний зміст попередньої норми.
Як буквальне тлумачення аналізованої норми, так і системне тлумачення приписів ПК України, КАС України виключають тлумачення вказано норми як таке, що остання не містять жодної вимоги про необхідність отримання платником податків наказу про її проведення та письмового повідомлення про дату початку та місце її проведення саме виключно до початку перевірки.
Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.
Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.
Згідно правової позиції колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 27.01.2015 року по справі № 21-425а14 (номер у ЄРСР 43075087), аналізованими нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
На виконання вимог ухвали суду кур'єрська служба доставки SkyNet Worldwide Express та агент вказаної компанії у Дніпропетровську ТОВ «Антарес-Плюс» повідомили суд листами від 02.10.2015 року та від 01.10.2015 року відповідно, що декларація кур'єрської служби доставки SkyNet Worldwide Express за № НОМЕР_1 не реєструвалась; курєрські послуги відповідачу не надавали 05.01.2015 року та 06.01.2015 року.
За вказаних обставин декларація кур'єрської служби доставки SkyNet Worldwide Express за № НОМЕР_1 не може бути належним доказом направлення позивачу наказу на перевірку.
Інших доказів направлення позивачу наказу на перевірку відповідачем не надано.
Що інших заявлених позовних вимог, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач подав податкову декларацію з ПДВ за травень 2015 року, у якій відобразив суми податкового кредиту та податкових зобовязань з ПДВ.
Вказане підтверджується поясненнями також поясненнями представника відповідача, які були надані у судовому засіданні.
Податкового повідомлення рішення відповідач не приймав на підставі Акту № 6/04-65-22-03/33054503 від 06.01.2015 року, що підтверджується поясненнями представника відповідача, які були надані у судовому засіданні.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обовязків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.
У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).
Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, повязаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Висновки, викладені у акті перевірки звірки, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.
Включення субєктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.
Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 ПК суд доходить до висновку про те, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і остання не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.
Аналогічну позицію займає і Верховний Суд України у постанові від 09.12.2014 року по справі № 21-511а14.
Оскільки дії відповідача з проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, тобто дії зі здійснення податкового контролю, визначні судом протиправними, то задоволенню підлягають позовні вимоги:
Одночасно суд зазначає про те, що позивач не пропустив встановлений ч.2 ст. 99 КАС України строк звернення з позовом до суду, оскільки суд не може встановити чітку дату отримання позивачем наказу на перевірки та акту перевірки, оскільки докази направлення відповідачем їх позивачу не є належними, що підтверджується листами кур'єрської служби доставки SkyNet Worldwide Express та агента вказаної компанії у Дніпропетровську ТОВ «Антарес-Плюс» від 02.10.2015 року та від 01.10.2015 року,
У відповідності до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Кіровському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ПП «МНТ» судовий збір у розмірі 219,24 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 21.10.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2