Справа № 817/2088/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року 14 год. 35 хв. Справа № 817/2088/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача ОСОБА_1; відповідача не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до розпорядника інформації директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання повної інформації у встановлений законом строк за письмовим запитом позивача на доступ до публічної інформації; зобовязати відповідача надати повну інформацію за письмовим запитом позивача на доступ до публічної інформації; та винести на адресу Державного агентства лісових ресурсів України окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення зі сторони відповідача причин та умов, що сприяли порушенню закону та розглянути питання про притягнення відповідача до відповідальності.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що публічна інформація на запит позивача надана відповідачем не у повному обсязі та з порушенням строків, встановлених законом, зокрема, не було надано відомості про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 (пункт 8 запиту про надання публічної інформації).

Ухвалою судді від 11.08.2015 відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 01.09.2015 справу призначено до розгляду за загальними правилами КАС України у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 01.10.2015, прибув позивач по справі, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Також, відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову в яких вказав, що інформація на запит позивача була надана у встановлені законом строки, а частина інформації, яка не була надана, була надіслана заявнику 20.08.2015. Відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 01.10.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 із запитом про надання публічної інформації від 11.06.2015 (а.с. 11), в якому просив:

1) надати письмово інформацію про вартість та перелік товарів, які придбавалися Державним підприємством «Клеванське лісове господарство» протягом 1 кварталу 2015 року;

2) надати письмово інформацію про вартість та перелік послуг, які надавалися Державному підприємству «Клеванське лісове господарство» протягом 1 кварталу 2015 року;

3) надати письмово інформацію про розміри, види благодійної допомоги та іншої допомоги, що надавалися фізичним та юридичним особам за кошти Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» протягом 1 кварталу 2015 року;

4) надати копію виробничої програми, розробленої на 3 квартал 2015 року по використанню лісоматеріалів для Державного підприємства «Клеванське лісове господарство»;

5) надати повну інформацію про обсяги реалізації Державним підприємством «Клеванське лісове господарство» твердолистяних порід дерев (фансировина, пиловник породи ясен та дуб) за квітень 2015 року та травень 2015 року, в тому числі експортованої за кордон;

6) надати письмово інформацію про обсяги реалізації Державним підприємством «Клеванське лісове господарство» твердолистяних порід дерев (фансировина, пиловник породи ясен та дуб) за квітень 2015 року та травень 2015 року по прямим договорам поза аукціоном (не реалізованої та товарній біржі);

7) надати відомості про чисельність і склад працюючих на Державному підприємстві «Клеванське лісове господарство», їхню заробітну плату в цілому та за професіями й посадами, а також наявність вільних робочих місць;

8) надати відомості про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2.

Позивач зазначає, що публічна інформація надана відповідачем не у повному обсязі та з порушенням строків, встановлених законом, зокрема, не було надано відомості про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 (пункт 8 запиту про надання публічної інформації).

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Нормативно-правовим актом, що визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 (далі іменується Закон України №2939-VI).

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що запит про надання публічної інформації отриманий відповідачем 18.06.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12).

На запит про надання публічної інформації відповідачем надано лист (відповідь) від 23.06.2015 №195 (а.с. 13).

Разом з тим, кінцевою датою для надання відповіді на запит про надання публічної інформації є 25.06.2015 включно.

Відповідач в письмових запереченнях проти позову вказав, що відповідь на запит була надана вчасно, а саме, 23.06.2015, що вбачається зі змісту Книги обліку вихідної документації (запис №195) (а.с. 43).

Проте, суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реєстрація відповіді саме 23.06.2015 в журналі вихідної кореспонденції не свідчить про надання такої відповіді саме у порядку та строки, визначені статтею 20 Закону України №2939-VI.

Надання відповіді (інформації) на запит про надання публічної інформації може відбуватися шляхом безпосереднього вручення такої інформації заявнику, або ж шляхом надіслання такої інформації поштовим звязком. При чому, моментом надіслання заявнику інформації є: дата, зазначена відділом поштового звязку на відбитку штампу, дата фіскального чеку, дата рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, або ж опис вкладення у цінний лист із зазначенням дати відправлення кореспонденції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на запит про надання публічної інформації від 23.06.2015 була надіслана позивачу 26.06.2015 (копія поштового конверта із відміткою дати надіслання (а.с. 15), відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 16)), тобто з порушенням строків, встановлений статтею 20 Закону України №2939-VI.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності розпорядника інформації директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 щодо ненадання інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 11 червня 2015 року, у встановлений законодавством строк, підлягає задоволенню.

Також, судом встановлено, що відповідачем надано інформацію на запит не у повному обсязі, а саме: не надано відомості про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 (пункт 8 запиту про надання публічної інформації).

У відповіді на запит про надання публічної інформації від 23.06.2015 відповідачем запропоновано позивачу для отримання належним чином засвідчених копій декларацій звернутися за належністю до Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до статті 13 Закону України №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

За приписами частини 3 статті 22 Закону України №2939-VI, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Таким чином, відповідачем не надано позивачу запитувану інформацію у повному обсязі, в частині надання відомостей про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 (пункт 8 запиту про надання публічної інформації).

Разом з тим, відповідач зазначив, що вказана вище інформація була надана заявнику 20.08.2015, що підтверджується описом вкладення до рекомендованого листа (а.с. 46, 47).

Позивач у судовому засіданні вказав, що такої інформації не отримував.

Зважаючи на те, що інформація щодо відомостей про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2, не була надана відповідачем своєчасно та у повному обсязі, а також відповідачем не вчинені дії, визначені частиною 3 статті 22 Закону України №2939-VI, суд дійшов висновку про необхідність зобовязати останнього надати ОСОБА_1 інформацію по запиту від 11 червня 2015 року, в частині надання інформації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2.

Щодо позовної вимоги про винесення судом на адресу Державного агентства лісових ресурсів України окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення зі сторони відповідача причин та умов, що сприяли порушенню закону, та розглянути питання про притягнення відповідача до відповідальності, суд зазначає, що така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Окрему ухвалу слід відрізняти від постанови (рішення по суті позовних вимог), у якій дається відповідь на вимоги адміністративного позову. Зокрема, суд окремою ухвалою може повідомити про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Окрема ухвала суду це процесуальний спосіб судового впливу (контролю) на виявлені під час судового розгляду та ухвалення судового рішення порушення закону.

Зі змісту даної норми вбачається, що постановлення судом окремої ухвали є його виключним правом, а звернення до суду саме з такою позовною вимогою не визначено статтею 105 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Задовольняючи позовну вимогу про зобовязання відповідача надати ОСОБА_1 інформацію по запиту від 11 червня 2015 року, в частині надання інформації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2, судом дотримано гарантію на те, що спір буде остаточно вирішений.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність розпорядника інформації директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 щодо ненадання інформації на запит про доступ до публічної інформації ОСОБА_1 від 11 червня 2015 року, у повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

Зобовязати розпорядника інформації директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 інформацію по запиту від 11 червня 2015 року, в частині надання інформації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік директора Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 48 (сорок вісім) грн. 73 (сімдесят дві) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська