Справа № 2-3287/05
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/33346/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Комунального підприємства "Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсними рішень, визнання недійсними свідоцтва про право власності на частину житлового будинку, витягу комунального підприємства про його державну реєстрацію, права власності на цю частину будинку, усунення перешкод в користуванні частиною будинку та вселення його в будинок за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області пред'явив позов до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Комунального підприємства "Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсними рішень, визнання недійсними свідоцтва про право власності на частину житлового будинку, витягу комунального підприємства про його державну реєстрацію, права власності на цю частину будинку, усунення перешкод в користуванні частиною будинку та вселення його в будинок.

З врахуванням змін і доповнень до позовних вимог позивач просив визнати недійсними пункт 1.1 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 року № 270 та рішення цього ж виконавчого комітету від 08 грудня 2010 року № 408 про видачу свідоцтва про право власності державі в особі Верховної ради України на 35 відсотків будівлі, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, балансоутримувач ГУ МВСУ в Закарпатській області, свідоцтва про право власності на 35 відсотків житлового будинку по АДРЕСА_1 за державою в особі Верховної ради України, балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області, витягу комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода" про реєстрацію права власності 35 відсотків будинку по АДРЕСА_1 за державою в особі Верховної ради України, балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області, визнати недійсним право власності на 35 відсотків житлового будинку по АДРЕСА_1, усунути перешкоди в користуванні позивачем 65 відсотків вказаного житлового будинку та вселити його в цей будинок.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним пункт 1.1 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 року № 270 та рішення цього ж виконавчого комітету від 08 грудня 2010 року № 408 про видачу свідоцтва про право власності державі в особі Верховної ради України на 35 відсотків будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на 35 відсотків житлового будинку по АДРЕСА_1 за державою в особі Верховної ради України балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області.

Визнано недійсним витяг комунального підприємства БТІ м. Ужгорода про реєстрацію права власності 35 відсотків будинку по АДРЕСА_1 за державою в особі Верховної ради України балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області.

Визнано недійсним право власності на 35 відсотків житлового будинку по АДРЕСА_1 за УМВСУ в Закарпатській області, усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_4 65/100 будинку по АДРЕСА_1 та вселено позивача в зазначений будинок, в якому 65 відсотків належить йому на праві власності.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року апеляційні скарги УМВСУ в Закарпатській області та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області задоволено.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2011 року скасовано.

Провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про визнання недійсним права власності на частину будинку, усунення перешкод в користуванні частиною будинку та вселення в будинок закрито, оскільки такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В частині заявлених позовних вимог про визнання недійсними рішень Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, визнання недійсними свідоцтва про право власності на частину житлового будинку та витягу комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода" про його державну реєстрацію прийняти нову постанову, якою позивачу в задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті позовних вимог, виходили із того, що даний спір є публічно-правовим й підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такий правовий висновок судів не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства з огляду на таке.

Кодекс адміністративного судочинства України, нормами якого керувалися суди першої та апеляційної інстанцій, набрав чинності з 01 вересня 2005 року.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Також згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З матеріалі справи вбачається, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2005 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради рішенням від 26 серпня 2010 року № 270 оформив право власності на нерухоме майно (35/100 будинку) за державою.

На виконання зазначеного рішення 28 лютого 2011 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради видав свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на 35/100 спірного будинку за державою в особі Верховної Ради України, балансоутримувач ГУ МВСУ в Закарпатській області, зазначивши формою власності як державна, спільна часткова.

УМВСУ в Закарпатській області звернулося до комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода" із заявою про державну реєстрацію частки своєї власності, яка зареєстрована 17 лютого 2011 року за номером

Д-001557.

Комунальним підприємством "Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 02 березня 2011 року і того ж числа видано витяг про державну реєстрацію прав № 29188461 за державою в особі Верховної ради України балансоутримувач УМВСУ в Закарпатській області в розмірі 35/100 будинку по АДРЕСА_1.

Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради реалізовані шляхом видачі свідоцтва про право власності, а отже, вичерпали свою дію.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

У зв'язку із цим даний спір не є публічно-правовим і не може бути вирішений відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, а також те, що підстави даного позову випливають зі спірних правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, і цей спір не пов'язаний безпосередньо із здійсненням владних (управлінських) повноважень, дана справа не може бути розглянута за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі у частині позовних вимог, які вирішені по суті, підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження в адміністративній справі у цій частині позову.

Відповідно до частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року у частині позовних вимог про визнання недійсними рішень, визнання недійсними свідоцтва про право власності на частину житлового будинку, витягу комунального підприємства про його державну реєстрацію скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Комунального підприємства "Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації" у частині позовних вимог про визнання недійсними рішень, визнання недійсними свідоцтва про право власності на частину житлового будинку, витягу комунального підприємства про його державну реєстрацію, закрити.

В решті постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2013 року залишити без зміни.

Роз'яснити ОСОБА_4, що даний спір може бути вирішений загальними судами у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.