Справа № 22-а-10730/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 05 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року до суду звернувся позивач, посилаючись на те, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи захворювання, повязане з Чорнобильською катастрофою, непрацюючим пенсіонером, проживаючим на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Статтями 39, 50 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому як інваліду 2 групи, передбачена пенсія в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та як пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищується на одну мінімальну заробітну плату.

Призначена йому державна пенсія, додаткова пенсія та доплата до пенсіх не відповідає вимогам ст.ст.54, 50, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Просив суд визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплати йому державної пенсії, додаткової пенсії та доплати до пенсії згідно ст..ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату йому заборгованості з виплати державної пенсії, додаткової пенсії та доплати до пенсії згідно ст.ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в розмірі 45011, 02 грн., з послідуючим перерахунком та виплатою у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових прожиткових мінімумів.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 05 березня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду у Таращанському районі Київської області щодо нарахування та виплати заборгованості ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, захворювання якого, повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території зони посиленого радіоекологічного контролю держаної пенсії, додаткової пенсії та доплати до пенсії згідно ст.ст.54, 50, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 25 лютого 2009 року.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості з виплати державної пенсії відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 25 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для осіб. Які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості з виплати додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 75% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 25 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для осіб. Які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості з виплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку однієї заробітної плати, встановленої на момент виплати, починаючи з 25 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів заробітної плати.

В решті позовних вимог позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним відповідач просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 05 березня 2010 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи захворювання, повязане з Чорнобильською катастрофою, непрацюючим пенсіонером, проживаючим на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч.4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Позивач, оспорюючи дії відповідача, вважав, що він отримує державну, додаткову пенсію та доплату до пенсії в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав. Посилався на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст.39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 17 липня 2008 року № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечать вимогам ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивачка має право на перерахунок державної, додаткової пенсій та доплати до пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 25 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року з врахуванням проведених виплат, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 39, 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: