Справа № 2а/1570/4663/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/31027/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Юрченко В.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - Інспекція)

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2011

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2014

у справі № 2а/1570/4663/2011

за позовом Інспекції

до закритого акціонерного товариства "Аурум" (далі - ЗАТ «Аурум»)

та публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Соцком Банк" (далі - ПАТ «Комерційний банк «Соцком Банк»)

про стягнення податкового боргу.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року Інспекція звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому (з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог) просила стягнути із ЗАТ «Аурум» податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 455 433,85 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2014, позов задоволено частково; зазначену суму податкового боргу стягнуто з обслуговуючого банку - з ПАТ «Комерційний банк «Соцком Банк», з вини якого перераховані платником кошти на погашення зазначеної заборгованості не надійшли до бюджету.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та задовольнити позов. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами надано неправильне тлумачення положенням пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України (далі - ПК), якими передбачено застосування до банку заходів відповідальності у вигляді пені та штрафних санкцій за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду, однак без перекладення на такий банк обов'язку з погашення податкового боргу платника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що у податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб за січень 2011 року Товариством було задекларовано заборгованість з даного виду податку станом на 01.01.2011 у сумі 445 174,16 грн.; у податковій декларації за березень 2011 року позивачем було визначено суму цього податку, нараховану (утриману) з доходів фізичних осіб у звітному податковому періоді, у розмірі 7481,02 грн.

31.03.2011 та 14.04.2011 Товариство надало ПАТ «Комерційний банк «Соцком Банк» платіжні доручення № 3 та № 5 на списання з розрахункового рахунку позивача коштів у сумах 83 084 грн. та 387 296,47 грн. на погашення заборгованості Товариства з податку на доходи фізичних осіб. Сума на розрахунковому рахунку Товариства була достатньою для виконання зазначених доручень.

Однак названий банк не виконав доручення позивача на перерахування коштів до бюджетної системи України у зв'язку з відсутністю грошових кошів на кореспондентському рахунку ПАТ «Комерційний банк «Соцком Банк».

Ненадходження відповідних коштів до бюджету стало підставою для надіслання Інспекцією позивачеві податкової вимоги від 25.03.2011 № 21, якою Товариство зобов'язано терміново сплатити податковий борг у сумі 445 174,16 грн.; за фактом невиконання цієї вимоги у визначений законом строк Інспекцією прийнято рішення від 05.04.2011 про опис майна платника у податкову заставу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення даного позову, суди обох попередніх інстанцій дійшли висновку про добросовісне виконання платником податкового обов'язку з погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в оспорюваній сумі, у зв'язку з чим правові наслідки ненадходження відповідних коштів до бюджету мають бути покладені на банк.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 ПК за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

В силу вимог пункту 129.7 цієї ж статті Кодексу не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Наведені законодавчі приписи дозволяють зробити висновок про те, що конституційний обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та фінансових установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Тобто за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Доводи Інспекції про відсутність законних підстав для стягнення з обслуговуючого банку (з вини якого не надійшли кошти до бюджету) податкового боргу платника цілком об'єктивно були відхилені судами попередніх інстанцій.

Так, установлена підпунктом 129.6 статті 129 ПК відповідальність банку за несвоєчасне зарахування податку до бюджету, що кореспондує з повноваженням органів державної податкової служби стягувати з установ банків та інших фінансово-кредитних установ пеню за кожний день прострочення (включаючи день сплати) у порядку та розмірах, встановлених законами України, за несвоєчасне виконання установами банків та іншими фінансово-кредитними установами доручень платників податків про сплату податків та зборів (підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), свідчить про існування у банку обов'язку з повного та своєчасного виконання доручення його клієнта з перерахування податку до бюджету.

Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня, по суті, являє собою грошову суму, що додатково стягується у випадку несвоєчасної сплати податків та зборів, та є одним із способів забезпечення виконання податкового обов'язку. Її правова функція полягає у компенсації збитку, нанесеному бюджету внаслідок сплати податку з порушенням законодавчо установлених строків, який не покривається лише погашенням недоїмки.

Правовідносини з нарахування та сплати пені припиняються з припиненням податкового обов'язку з перерахування коштів на погашення недоїмки до бюджету.

Наведене виключає юридичну можливість покладення обов'язку зі сплати податкового боргу та пені на різних суб'єктів податкових правовідносин.

Таким чином, суди, встановивши факт вчинення позивачем усіх необхідних дій для сплати податку та ненадходження відповідних сум до бюджету виключно з вини банку, цілком правомірно стягнули з останнього відповідну недоїмку.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових актів зі спору не вбачається.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів відхилити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2014 у справі № 2а/1570/4663/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
В.П. Юрченко