Справа № 742/1867/15-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/33387/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову № 23 від 07.05.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року апеляційну скаргу начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області було задоволено. Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року та залишити в силі постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.05.2015 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необгрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225- 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1999 року, виданого згідно рішення виконкому Прилуцької міської ради від 29.12.1999 року № 691, свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, схеми присадибної земельної ділянки будинку в АДРЕСА_1 в якому належить на праві приватної спільної власності, в тому числі ОСОБА_2, складає 3/10 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель та приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За результатами позапланової перевірки, проведеної 13.12.2013 року, державним інспектором Південного інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, встановлено самочинне будівництво гаражу в дворі загального користування по вул. Київській, 347 в м. Прилуки в частині відсутності дозволу на будівельні роботи та відведення у встановленому порядку земельної ділянки та винесено припис № 1193 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень зобов'язано ОСОБА_2 в термін до 17.05.2014 року оформити земельну ділянку під збудованим гаражем (право власності чи право користування) та оформити дозвільні документи на будівництво гаражу у встановленому законом порядку та прийняти його в експлуатацію.

Припис відповідача від 13.12.2013 року № 1193 ОСОБА_2 не було оскаржено.

30 квітня 2015 року державним інспектором інспекційного відділу у Південному регіоні управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Чернігівській області, за результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил складено акт за № 135, згідно якого гараж в дворі загального користування збудований ОСОБА_2 самочинно, а саме: без відповідно оформленого дозволу та на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети. За результатами проведеної перевірки 30.04.2015 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_3 від 07.05.2015 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавши обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно із частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вимоги припису про усунення порушення не виконані ОСОБА_2 18.05.2014 року (бо строк виконання зазначений 17.05.2014 року), а постанова № 23 по справі про адміністративне правопорушення винесена 07.05.2015 року, тобто через 1 рік, а не протягом 2-х місяців з дня його вчинення, то дана обставина є підставою для визнання її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, провадження по даній справі - закриттю, оскільки строки накладення адміністративного стягнення закінчилися на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що накладення адміністративного стягнення за триваюче правопорушення помилково ставити в залежність від дати його вчинення, а не виявлення, як того вимагає стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки строк виконання припису від 13.12.2013 року № 1193 закінчився 17.05.2014 року, порушення позивачкою було вчинено вже з 18.05.2014 року та є триваючим, проте виявлено воно лише 30.04.2015 року, отже притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності 07.05.2015 року є правомірним та вчиненим у строк визначений процесуальним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова № 23 від 07.05.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. отже відсутні підстави її скасування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223. 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз