Справа № 2а-11162/11/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 серпня 2011 року № 2а-11162/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали

за позовною заявоюОСОБА_1
доВерховного Суду України
провизнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Верховного Суду України, в якій просить:

- визнати дії останнього щодо відмови у поверненні квитанції «…оплати витрат ІТЗ…»протиправними,

- зобовязати Верховний Суд України повернути квитанцію «…витрат ІТЗ подану як додаток до касаційної скарги…».

Позов та додані матеріали обліковуються Окружним адміністративним судом міста Києва за №2а-11162/11/2670 та передані на розгляд судді 03 серпня 2011 року.

Однак ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовною заявою з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що позивач звернулась до Верховного Суду України з касаційною скаргою, за якою судом відповідною ухвалою відмовлено у відкритті касаційного провадження та повернуто касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, крім квитанції про оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На клопотання позивача щодо необхідності повернення вказаної квитанції Верховним Судом України у листі від 18 липня 2011 року №6-19593ск09 розяснено, що ухвала судді Верховного Суду України від 12 жовтня 2009 року не містила вказівок щодо повернення ОСОБА_1 квитанції про оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Крім того, у вказаному листі зазначено, що у разі відмови у відкритті касаційного провадження касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції, що передбачено частиною 5 статті 328 Цивільного кодексу України.

Позивач, вважаючи дії Верховного Суду України, щодо неповернення квитанції про оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення, протиправними, просила задовольнити зазначені вище позовні вимоги.

Разом з тим, частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, частина 2 статті 4 вказаного Кодексу регламентує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

У статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно - правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно - правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас, дії та рішення щодо розгляду питання про повернення квитанції про оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового рішення регламентовані відповідним процесуальним законодавством, у даному випадку частиною 5 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України, і суд, яким ухвалено відповідне рішення та вчинено дії на виконання такого рішення, не може бути субєктом владних повноважень у публічно-правових відносинах у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, вказані дії та рішення Верховного Суду України вчинюються не в площині виконання владних управлінських функцій, а - в площині виконання процесуальних функцій.

Так, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів»від 12 червня 2009 року встановлено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Так, позовна заява ОСОБА_1 заявлена поза межами публічно-правового спору, а тому не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовною заявою до Верховного Суду України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

Розяснити ОСОБА_2, що даний позов не належить розглядати за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Додатково розяснити, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з такою ж заявою, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, не допускається.

Направити копію даної ухвали, позовну заяву та додані до неї матеріали на адресу ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.В. Пісоцька

З оригіналом згідно.