Справа № 2а-15662/10/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

05 листопада 2010 року№ 2а-15662/10/2670
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали

позовної заявиОСОБА_1
до:управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, Управління праці та соціального захисту населення «…Дніпровського району в м. Києві…», Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
провизнання протиправними дій та бездіяльності, відшкодування заподіяної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (у позові: «Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району в м. Києві»), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - відповідачі), в якій просить наступне:

«… 1. Для забезпечення…прав і законних інтересів позивача з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини (у тому числі і пілотних рішень відповідно до Протоколу №14 Конвенції) вийти за межі заявлених…вимог у порядку визначеному у ч. 2 ст. 11 КАС України.

2. Застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до якої пенсії і соціальні виплати визнано власністю у розумінні ст. 1 Першого Протоколу Конвенції та застосувати норму п. 5 ст. 268 ЦК України та не поширювати позовну давність на заявлені позовні вимоги щодо відшкодування шкоди завданої прийняттям нормативно-правових актів визнаних незаконними заявлені у порядку ст. 21 КАС України, ст. 152 Конституції України та ст. 1175 ЦК України.

3. В разі потреби та з метою сприяння…у використанні…права на використання…у судовій системі України ефективного правового захисту та з метою не перебирання судами загальної юрисдикції на себе функцій Конституційного Суду України звернутися у встановленим порядком до Конституційного Суду України.

4. Визнати дії Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 такими, що були помилково здійснені зазначеними відповідачами без урахування вимог статті 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України, ст. 268 ЦК України відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної, основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та нарахуванні й виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

5. Зобов'язати Відповідача 1 провести перерахунок та виплату…»позивачу «…як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (II групи інвалідності), основної пенсії згідно вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175, ст. 268 ЦК України та ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити «5% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з моменту…», коли позивач «…пішов на пенсію по момент винесення рішення з урахуванням проведених виплат.

6. Зобов'язати Відповідача 1 усунути порушення, а саме призначити (встановити)…»позивачу «…, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (II групи інвалідності), основну пенсію, в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991р. №796-ХІІ і щомісячно її виплачувати.

7. Зобов'язати Відповідача 2 усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 Закон України №796-ХІІ від 28.03.1991р. щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення…»у позивача «…права на щорічну допомогу на оздоровлення.

8. Зобов'язати Відповідача 3 виплатити згідно ст. 48 Закону України Закону України №796-ХІІ від 28.03.1991р. щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту виникнення…права на щорічну допомогу на оздоровлення.

9. Зобов'язати Відповідача 2 та Відповідача 3 призначити (встановити)…»позивачу «…, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (II групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закон України «Про статус та соціальний захист…»від 28.02.1991р. №796-ХІІ…».

«…13. Зобов'язати відповідачів утриматись від самостійного відходу від встановленого судом порядку нарахування пенсії.».

Крім того, у пунктах 10-12 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просить суд: не відкладати розгляд справи у разі неприбуття відповідачів, належним чином повідомлених про судовий розгляд, а розглядати справу за їх відсутністю та позивача; відшкодувати затрачені на правову допомогу кошти у розмірі 500грн.; не пізніше наступного дня ухвалення судового рішення у даній справі надіслати на адресу позивача судове рішення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому встановлена І група інвалідності безстроково, також він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва як пенсіонер.

Так, ОСОБА_1, посилаючись на отримання ним основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, та щорічної допомоги на оздоровлення в значно нижчих розмірах, ніж це передбачено чинним законодавством, а також на відмову відповідачів перерахувати зазначені виплати, просить його позов задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства (пункт 4) та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 25 грудня 2008 року №808-VI, який набрав чинності з 14 січня 2010 року, було встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року №1691-VI, який набрав чинності 10 березня 2010 року, пункт третій частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України був виключений, а відповідна категорія спорів передана до юрисдикції загальних судів, які повинні були розглядати ці справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року №19-рп/2010 визнані такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року №1691-VI, зокрема ті положення, якими виключено пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (пункт другий розділу І) та якими врегульовувались правовідносини щодо розгляду відповідної категорії справ, провадження у яких відкрито, порядок передачі цих справ до судів загальної юрисдикції (пункту 2 розділу II), а також визнано неконституційним пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року №691-VI, відповідно до якого суди розглядали у порядку цивільного судочинства справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, на момент звернення позивача з адміністративним позовом про усунення порушень, повязаних з нарахуванням та здійсненням перерахунку раніше призначених основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та нарахуванням, призначенням та виплатою ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, і на час розгляду цієї заяви судом чинними є положення пункту третього статі 18 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 25 грудня 2008 року №808-VI, за яким місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позовні вимоги стосуються соціальних виплат, суд дійшов висновку про непідсудність цієї справи Окружному адміністративному суду міста Києва. Відтак позивачеві слід звернутись до відповідного місцевого загального суду як адміністративного з урахуванням правил територіальної підсудності, встановлених статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що позовні вимоги належить розглядати в місцевому загальному суді як адміністративному, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню відповідно до пункту шостого частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Керуючись статтями 2, 4, 18, пунктом шостим частини третьої статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, Управління праці та соціального захисту населення «…Дніпровського району в м. Києві…», Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій та бездіяльності, відшкодування заподіяної шкоди.

Розяснити ОСОБА_1, що даний позов підлягає розгляду в місцевому загальному суді як адміністративному суді у встановленому законом порядку.

Копію даної ухвали, позовну заяву з доданими до неї матеріалами направити на адресу ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Пісоцька