Справа № 22-а-18737/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді: Олійника В.І.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязати провести перерахунок виплату пенсії та доплат, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка у грудні 2009 року звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона є потерпілою від аварії на ЧАЕС 4-ї категорії та є пенсіонером, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому згідно із ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, повинна проводитися доплата до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Призначена їй доплата до пенсії не відповідає одній мінімальній заробітній платі, так як і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, не відповідає 15% мінімальної пенсії за віком.

Так як відповідач відмовив їй в проведенні перерахунку пенсії згідно норми, встановленими Законом України, вона звернулася з позовом до суду за захистом своїх прав і просить визнати неправомірною відмову відповідача провести перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії, згідно ст.ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.» та зобовязати починаючи з 01 січня 2008 року по даний час, провести перерахунок та виплату до пенсії відповідно до ст. 39 З.У. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі однієї мінімальної зарплати та додаткової пенсії, відповідно по ст. 51 З.У. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, з послідуючим перерахунком.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії та доплати до пенсії згідно ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області провести за період з 28 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 З.У. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії відповідно до ст. 51 З.У. З.У. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 15% від мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ч.1 ст. 28 З.У. «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», встановивши на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області Київської області просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 10 лютого 2010 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області Київської області як непрацюючий пенсіонер, та отримує доплату за проживання в зоні радіоекологічного контролю в розмірі 5 грн. 20 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачказареєстрована і постійно проживає в Таращанському районі, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч.2 ст. 39, ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Позивачка оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нищу, ніж це передбачено ч.2 ст. 39, ст 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч.2 ст.39, ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст.ст. 39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючипостанову про задоволення позову частково, обґрунтовано виходив з положень ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст.ст.39, 51 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області Київської області на постанову Таращанського районного судувід 10 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області Київської про визнання дій неправомірними та зобовязати провести перерахунок виплату пенсії та доплат без змін.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської областіКиївської області залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного судуКиївської області від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: