Справа № 2а-588/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/63265/12
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В.,
Тракало В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: начальник Одеського гарнізону, квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, житлова комісія Одеського гарнізону, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання неправомірними дій та визнання недійсним рішення; за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до житлової комісії штабу і управління Південного оперативного командування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: військова частина НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , начальник Одеського гарнізону, квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси про визнання неправомірними дій та скасування рішення; за позовом житлової комісії Одеського гарнізону до військової частини НОМЕР_2 (нині НОМЕР_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: начальник Одеського гарнізону, квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання неправомірними дій та визнання недійсним рішення,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2012 року,
встановив:
В липні 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись з позовом до військової частини НОМЕР_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_2 ), житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо прийняття рішення, оформленого протоколом від 17.04.1996 р. № 6, про взяття на квартирний облік ОСОБА_3 та визнання вказаного рішення недійсним.
У вересні 2010 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , як треті особи із самостійними вимогами на предмет спору, пред`явили адміністративний позов до житлової комісії управління та штабу Південного оперативного командування про визнання протиправними дій шодо прийняття рішення про взяття на квартирний облік ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача скасувати це рішення.
У жовтні 2010 року житлова комісія Одеського гарнізону звернулась з позовом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо прийняття рішення, оформленого протоколом від 17.04.1996 р. № 6, про взяття на квартирний облік ОСОБА_3 та визнання вказаного рішення недійсним.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року позов житлової комісії Одеського гарнізону об`єднано в одне провадження із первинним позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2012 року, позови ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та житлової комісії Одеського гарнізону задоволено: визнано неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття рішення, оформленого протоколом від 17.04.1996 р. № 6, про взяття на квартирний облік ОСОБА_3 ; визнано недійсним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом від 17.04.1996 р. № 6, про взяття на квартирний облік ОСОБА_3 . Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .
У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2 , житлова комісія Одеського гарнізону і Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси просять залишити рішення судів без змін, вказуючи на їх законність і обґрунтованість.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Рішення про задоволення об`єднаних позовів, суди попередніх інстанцій мотивували тим, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 17.04.1996 р. ОСОБА_3 безпідставно взято на квартирний облік як особу, яка потребує поліпшення житлових умов, оскільки на той час він вже був забезпечений жилою площею понад норму середньої забезпеченості громадян в населених пунктах Одеської області, а передбачене пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи право ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС на отримання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати є пільгою, а не підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що потребував поліпшення житлових умов. При цьому порушення прав подружжя ОСОБА_8 оспорюваним рішенням полягає в тому, що від кількості осіб, які перебувають на квартирному обліку в гарнізонній черзі, залежить черговість отримання житла позивачами.
З висновками судів погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на повно і всебічно встановлених обставинах справи та їх належній правовій оцінці.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 17.04.1996 р. житловою комісією в/ч НОМЕР_2 вирішено взяти підполковника ОСОБА_3 на квартирний облік у в/ч НОМЕР_2 , включити у список позачерговиків після звільнення з військової служби в запас з наданням права позачергового отримання житла.
Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України - першого заступника Міністра оборони України від 20.07.1996 р. № 0346 підполковника ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.
Рішенням засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 03.12.2002р. підполковнику у відставці ОСОБА_3 , постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду 2 групи, який перебуває на квартирному обліку, розподілено поза чергою на сім`ю у складі п`яти осіб 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Зазначена квартира з 2003 року була предметом спору в судах різних юрисдикцій:
- у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Південного оперативного командування Міністерства оборони України, зобов`язання його погодити список розподілу наданої ОСОБА_3 житлової площі та надати документи для видачі ордера до Приморської районної адміністрації м. Одеси (том 2 а.с. 53, 54-55);
- у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа начальник Одеського гарнізону, про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення (том 1 а.с. 74, 75);
- в адміністративній справі за позовом Одеського гарнізону до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 03.12.2002 р. щодо розподілу квартири ОСОБА_3 і членам його сім`ї (том 1 а.с. 45);
- у цивільній справі за позовом Одеського гарнізону до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ, про визнання відповідачів такими, що втратили право на отримання квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с.46, 47).
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що станом на квітень 2008 року було остаточне судове рішення щодо правомірності розподілу ОСОБА_3 спірної квартири та його прав на неї.
Водночас житловою комісією Одеського гарнізону (протокол засідання від 11.04.2008 р. № 5) вирішено провести перерозподіл службової квартири АДРЕСА_2 , як звільненої згідно з рішенням суду, та надати її для заселення ОСОБА_2 .
Рішенням житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування (протокол засідання від 22.04.2008 р. № 4) майору ОСОБА_2 у складі сім`ї з чотирьох осіб в порядку загальної черги Одеського гарнізону виділено дану службову квартиру із залишенням на квартирному обліку.
07.05.2008 р. Приморською районною адміністрацією видано ОСОБА_2 ордер на вказане службове жиле приміщення.
Даючи оцінку рішенню житлової комісії від 17.04.1996 р. про взяття ОСОБА_3 на квартирний облік, суди не обґрунтували свого висновку про порушення цим рішенням чиїх-небудь прав та інтересів, а також наявність юридичних наслідків його скасування у 2011 році, зважаючи на виділення ОСОБА_3 квартири із житлового фонду військової частини у 2002 році, фактичне користування ОСОБА_3 цим житлом, про що свідчить позов КЕВ про виселення, та наявність цивільного спору щодо його права користування виділеним житлом.
У зв`язку з цим на час розгляду даної справи суди мали з`ясувати, чи потягло за собою виділення ОСОБА_3 у 2002 році житла зняття його з квартирного обліку та яким чином вирішено спір про право користування ним спірною квартирою.
Встановлення вказаних обставин має вагоме значення для вирішення питання про те, чи вичерпало свою дію рішення житлової комісії від 17.04.1996 р. фактом його реалізації та чи може бути надана йому окрема правова оцінка після вирішення житлового спору по суті.
Крім того, судами допущено порушення норм процесуального права під час розгляду справи.
Так, перевіряючи дотримання позивачами річного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 КАС України, суди виходили з того, що цей строк не пропущений, оскільки про порушення своїх прав та інтересів подружжя ОСОБА_8 і житлова комісія Одеського гарнізону дізнались, відповідно, у червні 2008 року і в жовтні 2010 року після ознайомлення з матеріалами судових справ за їхньою участю.
Разом з тим, суди не перевірили і не спростували доводи ОСОБА_3 , наведені в його клопотаннях про залишення позовів без розгляду (том 2 а.с. 50-52, 104-105), щодо обізнаності ОСОБА_2 про перебування його на квартирному обліку щонайпізніше з 2006 року, коли ОСОБА_2 в якості представника Одеського гарнізону і КЕВ брав участь у судових засіданнях з приводу виділеної ОСОБА_3 спірної квартири.
В свою чергу, Одеський гарнізон, при якому утворюється житлова комісія, в силу своїх службових обов`язків, зокрема контролюючих функцій, мав знати про час взяття ОСОБА_3 на квартирний облік.
Зазначені обставини судами не досліджувались, тому зроблений ними висновок про дотримання позивачами строку звернення до суду є недостатньо обґрунтованим.
Приймаючи до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до житлової комісії управління та штабу Південного оперативного командування про скасування рішення про взяття на квартирний облік ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , суди не мотивували свого рішення щодо об`єднання в одне провадження і спільний розгляд позовів різних позивачів до різних відповідачів з різними предметом і підставами позову.
Що стосується позову житлової комісії Одеського гарнізону до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_1 , то суди попередніх інстанцій, зробивши висновок про виконання цими суб`єктами владних управлінських функцій у спірних правовідносинах, не врахували, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори між суб`єктами владних повноважень виключно з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (пункт 3 частини другої статті 17 КАС України). Під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень щодо наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у певного державного органу чи посадової особи, які можуть виникати внаслідок різного тлумачення законодавства або дублювання повноважень. При цьому позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.
З адміністративного позову житлової комісії Одеського гарнізону не вбачається виникнення між нею та житловою комісією військової частини НОМЕР_1 спору з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління.
Таким чином, порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно із статтею 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2012 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Ліпський Д.В.
Тракало В.В.