Справа № 801/9425/2012
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/6747/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі: Головуючої: Калашнікової О.В., Суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г. секретар судового засідання - Маджар О.М. за участю представника позивачів та третьої особи - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Бердянської міської ради , треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради про визнання протиправним рішення,-
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до Виконавчого комітету Бердянської міської ради, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, в якому просили визнати недійсним п.1.5 рішення виконкому Бердянської міської ради №732 від 17.12.2003 року «Про оформлення господарських та побутових споруд, узгодження будівництва та реконструкції»

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та прийняти нове про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуальною права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.09.2013р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_6, комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, комунального підприємства "Архітектурно-планувальне бюро" Бердянської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконними і скасування правового акту індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права приватної власності на самовільно збудовані споруди, яке набрало законної сили 06.11.2013р. встановлено наступні обставини: будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить позивачам ОСОБА_3 - ј частка, ОСОБА_4- Ѕ частка і відповідачу ОСОБА_6 - 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1993р., угоди про рівність часток від 24.06.1999р., договору купівлі-продажу від 28.07.1999р., договору дарування від 20.10.2001р. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0826га, яка передана у спільну часткову власність власникам будинку: ОСОБА_4 - Ѕ частка, ОСОБА_3 - ј частка, ОСОБА_6 - ј частка, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку, які видані 15.06.2010р.

На території цього домоволодіння були самочинно збудовані літня кухня «К», альтанка «З». Після здійснення інвентаризації цього домоволодіння у технічному паспорті на житловий будинок, який був виготовлений 25.09.2003 року, 28.10.2003р. був проставлений штамп «самовільно збудовано» і вписані ці самовільно збудовані будівлі. ОСОБА_6 звернувся до виконавчого комітету Бердянської міської із заявою про надання дозволу на оформлення документів на ці самовільно збудовані будівлі.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №732 від 17.12.2003 року, а саме п. 1, 1.5 було дозволено управлінню архітектури та містобудування, комунальному підприємству з технічної інвентаризації оформити документи на збудовані будівлі громадянину ОСОБА_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,- на літню кухню «К», альтанку «З» з літнім приміщенням на другому поверсі.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачі звернулися в суд з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №732 від 17.12.2003 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оспорювань рішення прийнято відповідно до діючого на той момент законодавства і ніяким чином не порушує права власності позивачів.

З цього приводу колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено чіткий перелік об'єктів нерухомого майна, право власності та інші речові права на які підлягали державній реєстрації. До таких відносяться, зокрема: житлові будинки; квартири; будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; споруди - земельні поліпшення, що належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Виходячи з норм ст.132 ЦК УРСР, допоміжні приміщення (сараї, альтанки, літні кухні) є приналежністю головної речі - житлового будинку, а тому окрема реєстрація права власності на дані приміщення не проводилася.

Як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, об'єктами самочинного будівництва у даному випадку були літня кухня та альтанка, збудовані без спеціального дозволу на виконання будівельних робіт. Оскільки дані будівлі є приналежною річчю по відношенню до житлового будинку, співвласником якого є третя особа - ОСОБА_6, то така приналежна будівля чи споруда після закінчення її будівництва не потребує встановлення права власності та видачі відповідного правовстановлюючого документу на такі будівлі, оскільки право власності на головну річ уже зареєстровано.

Колегія суддів погоджується з думкою судів попередніх інстанцій про необхідність комплексного дослідження поряд із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» інших законів та підзаконних нормативно-правових актів, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, для вирішення питання наявності повноважень відповідача щодо прийняття рішень про надання дозволу БТІ на оформлення документів на самовільне будівництво.

Статтею 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування», яка була чинна на час винесення спірного рішення, визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Так, до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад підпунктами 9,10 пункту б) цієї статті віднесено: облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо створення системи реєстрації прав власності на нерухоме майно» N 661 від 16.05.2002, чинної на момент спірних правовідносин, було встановлено, що відомості про об'єкти нерухомого майна вносяться до бази даних на підставі реєстрації об'єктів нерухомого майна, яка проводиться виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001р., а також п. 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 146 від 05.09.2003 ( які були чинними на час винесення спірного рішення) визначено порядок встановлення самовільно збудованих, реконструйованих (переобладнаних) будинків та будівель.

Так, до самовільного відноситься будівництво будинків та господарських будівель, реконструкція та капітальний ремонт, прибудови, надбудови, здійснені без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю.

У разі виявлення самовільного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи та технічного паспорта (плані земельної ділянки, поверхових планах, журналі внутрішніх обмірів) на вільному від записів місці проставляють штампи встановленого зразка - «Збудовано самовільно», в якому перелічуються самовільно збудовані будівлі і проставляється дата внесення запису.

Після одержання бюро технічної інвентаризації рішення місцевого органу державної виконавчої влади щодо самовільного будівництва в примітки раніше проставлених штампів уноситься запис номера та дати цього рішення або проставляється та заповнюється штамп наведеного зразка. Указані записи в технічних паспортах скріплюються підписом керівника та печаткою бюро.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що спірним рішенням відповідач не вирішував питання щодо визнання права власності чи реєстрації такого права, а лише надав дозвіл третій особі - ОСОБА_6 на оформлення документів на самовільно збудовані будівлі.

Підсумовуючи вищесказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача необхідних повноважень для винесення оспорюваного рішення. Твердження позивачів про те, що на підставі даного рішення КПТІ проведено реєстрацію права власності на самочинно збудовані будівлі є хибними та таким, що не ґрунтується на нормах законодавства.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що відповідач діяв відповідно до закону, в межах повноважень а тому, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя підписи

Судді: (підписи)