Справа № 323/1332/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/23329/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3, реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3, реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, в якому із урахуванням заяви про доповнення позовних вимог просив суд:

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №434811 від 18 лютого 2013 року;

зобов'язати відповідача внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1;

визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №601532 від 27 лютого 2013 року;

зобов'язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області здійснити реєстрацію речового права на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07 серпня 2010 року.

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2013 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2013 року скасовано, прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до приписів частини першої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у попередньому судовому засіданні без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 18 лютого 2013 року зареєстровано право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2011 року у справі №22ц-1444/2011 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року у справі №6-17485 св11.

Позивач ОСОБА_2 21 лютого 2013 року звернувся до реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

До заяви подано: оригінали і копії паспорта та довідки про присвоєння реєстраційного номера, облікової картки платника податків, нотаріально посвідчена копія договору дарування від 07 серпня 2010 року, копія технічного паспорта на будинок, квитанції про внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав і сплату державного мита.

Рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області від 27 лютого 2013 року №601532 відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1, на житловий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відмовляючи у державній реєстрації права власності у розмірі 1 частки на житловий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_2, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області виходив з наявності суперечності між заявленим позивачем та вже зареєстрованим 18.02.2013 за ОСОБА_3 правом на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1.

Вказуючи на протиправність рішення державного реєстратора про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частку будинку та протиправність відмови державного реєстратора у реєстрації права власності за заявою ОСОБА_2, останній звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, як такого, що прийнято за відсутності згоди ОСОБА_2 як співвласника будинку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2011 року у справі №22ц-1444/2011 розділено будинок №65 та визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по Ѕ частині будинку за кожним.

Також, судом апеляційної інстанції зазначено, що поданий позивачем державному реєстратору речових прав на нерухоме майно договір дарування житлового будинку від 07 серпня 2010 року ґрунтується, зокрема, на передачі права власності, визначеного свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14 червня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області, яке скасоване на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановленого статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради №850 від 06 червня 2006 року «Про оформлення права власності на житловий будинок» та свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, виданого 14 червня 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради №850 від 06 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнано будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, та розділено будинок як спільне майно шляхом визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності по Ѕ частині зазначеного будинку за кожним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 разом із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 подано завірені копії рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2011 року у справі №22ц-1444/2011, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року у справі №6-17485 св11, копії паспорта та ідентифікаційного номера, технічного паспорта, квитанції про сплату державного мита та про сплату за Витяг з державного реєстру прав.

Колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо протиправності реєстрації права спільної часткової власності за третьою особою з мотивів відсутності згоди позивача на здійснення такої реєстрації, оскільки за змістом абзацу третього пункту 54 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 та чинного на момент виникнення спірних правовідносин, письмова згоди всіх співвласників необхідна у разі, коли об'єкт нерухомого майна складається з двох або більше об'єктів.

У той же час, судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за ОСОБА_3 державним реєстратором зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1.

Аналізуючи позицію суду апеляційної інстанції щодо правомірності рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27.02.2013 №601532, яким позивачеві відмовлено у реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернуся до відповідача із заявою про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 07.08.2010, який посвідчує перехід права власності, яке виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.06.2006, виданого виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області, яке скасовано на підставі рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2011 року.

Крім того, позивачем подано заяву про державну реєстрацію права власності на будинок в цілому, у той час на момент подання заяви право власності на Ѕ частину вказаного будинку вже було зареєстровано.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо правомірності оскаржуваних рішень державного реєстратора та, відповідно, відсутність підстав для вжиття судового захисту прав позивача за вказаним позовом.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: