Справа № 22-а-3599/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
Постанова

Іменем України

25 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок державної і додаткової пенсії та виплатити заборгованість, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області в відмові провести перерахунок та виплату пенсії неправомірними. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області починаючи з 01 січня 2008 року провестиперерахунок державної пенсії та її щомісячну виплату згідно з ч.4 ст.54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та її щомісячну виплату в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України про Державний бюджет України в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на момент перерахунку та виплати.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що є інвалідом 2-ї групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою (1 категорія).

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2009 рокупозов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської областіу не проведенні перерахування та не виплаті ОСОБА_1 державної пенсії, передбаченої ст.54 ч.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та не проведенні перерахування та не виплаті додаткової пенсії, передбаченої ст.50 ч.1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік за період часу з 22.05.2008 року по 30.06.2009 року та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок вказаних державної і додаткової пенсій та виплатити ОСОБА_1 заборгованість яка утворилась за період часу з 22.05.2008 року по 30.06.2009 року внаслідок неправильних нарахувань вказаних пенсій.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду в частині проведення перерахунку пенсії та її виплати за період з 22 травня 2008 року по 30 червня 2009 року та постановити в цій частині нове рішення, яким зобовязати УПФУ у Кагарлицькому районі провести перерахунок та проводити щомісячну виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю починаючи з 22 травня 2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню частково.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою (1 категорія).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч.4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 2-ої групи 75% мінімальної пенсії за віком.

При винесені постанови про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 50, 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначення ним періоду перерахунку пенсії позивачу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок її пенсії починаючи з 22 травня 2008 року, тобто вона не обмежувала свої позовні вимоги періодом перерахунку її пенсії, як це було вирішено судом першої інстанції без відповідного обґрунтування таких висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № І058-ІУ пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Отже, позивач має право на отримання вказаних видів пенсії з 22 травня 2008 року постійно та без встановлення будь-якого обмеження кінцевим терміном або строком, на який призначається пенсія.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає постанову суду необґрунтованою, оскільки право позивача на отримання пенсії не обмежено будь-яким терміном (оскільки інвалідність їй встановлено безстроково, перерахунок пенсії позивача здійснюється теж з відповідної дати без обмеження кінцевим терміном). При цьому зауважується, що зобовязання відповідача здійснити такий перерахунок пенсії не є вирішенням спірного питання на майбутнє, оскільки визначення правильного розміру пенсії встановлюється у відповідності до діючих редакцій ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", строк дії яких не обмежений законодавством. В разі внесення відповідних змін до зазначених норм права у відповідача виникає відповідне право на здійснення відповідного перерахунку (зміни розміру) пенсії позивача.

Керуючись ст. ст.197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі .

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2009 року змінити в частині визначення кінцевої дати перерахунку пенсії та прийняти в цій частині нову постанову такого змісту.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі починаючи з 22 травня 2008 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, які не виплачувались йому у повному обсязі.

В іншій частині постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: