Справа № 810/4238/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/23776/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання недійсним припису та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання недійсним припису від 08.05.2013 № С-0805/3 «Про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил»; скасування постанови від 23.05.2015 №3-2305/5 «Про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних рішень Інспекції як таких, що прийняті безпідставно, за відсутності в діях позивача порушень норм законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Київобленерго» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у квітні 2013 року посадовою особою Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку з питань дотримання ПАТ «Київобленерго» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті позивача - ТП-51 Л-1, що розташований за адресою: с. Сотинівка, Яготинський район, Київська область, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.04.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статей 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, товариством виконано будівельні роботи з реконструкції на об'єкті ТА-51 Л-1 у селі Сотниківка Яготинського району Київської області без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

На підставі зазначеного акту Інспекцією винесено припис від 08.05.20123 № С-0805/3, яким вимагалось від позивача усунути виявлені перевіркою порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Також, на підставі акту перевірки Інспекцією прийнято постанову від 23.05.2015 №3-2305/5, якою за порушення у сфері містобудівної діяльності накладено на позивача штраф у розмірі 20646,00 грн.

Вважаючи припис від 08.05.20123 № С-0805/3 та постанову від 23.05.2015 №3-2305/5 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваних рішень Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області як таких, що прийняті відповідачем обґрунтовано, за наявності факту вчинення позивачем порушення у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Як убачається з матеріалів справи, факт виконання будівельних робіт на об'єкті позивача - ТП-51 Л-1, що розташований за адресою: с. Сотинівка, Яготинський район, Київська область, без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт позивачем не заперечувався.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах I категорії складності - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

За вказаних обставин, вірним є висновок судів попередніх інстанцій щодо доведеності факту вчинення позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Щодо твердження позивача про відсутність у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повноважень на прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 6 Положення встановлено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні територіальні органи.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України 19.11.2012 № 187 «Про уповноваження територіальних органів - інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» право застосовувати санкції за порушення будівельного законодавства надані керівникам територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України та їх заступникам.

Аналіз наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області оскаржувану постанову прийнято в межах повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: