Справа № 2-а-686/2010
Суддя: Кабанячий Ю. В.
Дата ухвалення: 2010-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №2-а-686/09
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Кабанячого Ю.В.,

при секретарі судового засідання Захарченко Ю.М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Кривого Рогу та автомобільно-технічної інспекції підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровьскій області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом до відповідача, яким просить суд, скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 21 червня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивач в судовому засіданні пояснив, що 21.06.2010 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Кривого Рогу та автомобільно-технічної інспекції підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровьскій області старшиною міліції ОСОБА_2 відносно нього було складено протокол, в якому зазначено, що 21.06.2010 року о 06 год. 50 хв. в м.Кривий Ріг він (позивач) керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 23 км/год. На підставі вказаного протоколу інспектором було винесено постанову про накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки по перше під час руху він контролював свою швидкість, яка була в межах допустимої, крім того вимірювання швидкості проводилось в порушення «Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України», а саме інспектор тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Крім того, при складанні протоколу не були вказані свідки правопорушення, також на місці він вказував свою незгоду, на що інспектор не реагував..

Зазначені вище обставини не були взяті відповідачем до уваги та як наслідок складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на нього (позивача). Дану постанову він вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач підтримав у судовому засіданні свій адміністративний позов в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, свого представника не направив. Проте надав суду заяву в якій просить суд справу слухати у його відсутність, крім того зазначив, що протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, позов не визнав. Також просив суд застосувати до позовної заяви наслідки порушення строку позовної давності.

На підставі наведеного, суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 21.06.2010 року відповідачем відносно позивача було складено протокол за порушення п.11.4 ПДР України, відповідно до якого позивач ОСОБА_3 21.06.2010 року о 06 год. 50 хв. в м.Кривий Ріг керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 83 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 23 км/год., відповідальність за що передбачена ст.122 ч.1 КпАП України. В звязку з чим було винесено постанову про накладення на позивача стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 300 гривень.

Як пояснив позивач, він керував автомобілем в межах допустимої швидкості 75 км./год., при цьому інспектором швидкість вимірювалась приладом який знаходився в його руках, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Крім того попереду нього рухався автомобіль марки ВАЗ д.н.з. серії АН, іншого номера не памятає, який також був зупинений цими ж працівниками ДАІ і відносно водія вказаного автомобіля був складений протокол за аналогічне правопорушення, що й відносно позивача. Тому позивач вважає, що перевищення швидкості було у водія попереднього автомобіля, а не його.

В подальшому відповідачем було складено протокол відносно позивача за перевищення швидкості, без врахування пояснень останнього. А потім винесено постанову.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, в останньому відсутні покази свідків вчинення правопорушення, крім того, інспектором також не були враховані його покази які давав позивач на місці.

Пояснення позивача суд бере за основу при вирішенні спору, оскільки підстав недовіряти їм не має, а також тому, що вони ніким не були спростовані, а відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача необхідно визнати неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, протокол відповідачем відносно позивача було складено неправомірно та як наслідок винесено неправомірну постанову.

Провадження в адміністративній справі відносно позивача за ст.122 ч.1 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому у своїй заяві відповідач просить суд застосувати до позову наслідки пропущення строку позовної давності згідно ст.289 КУпАП, однак з даною вимогою суд погодитись не може, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови, вона винесена 21.06.2010 року, а позивач звернувся до суду відповідно до вхідного штампа 30.06.2010 року, що вказує на те, що він звернувся у передбачений законом 10-денний термін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 288, 289 КпАП України, ст.ст.7, 70, 71, 76, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову від 21.06.2010 року винесену інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м.Кривого Рогу та автомобільно-технічної інспекції підпорядкованого ГУМВС України в Дніпропетровьскій області старшини міліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КпАП України, закрити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її оголошення та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду ОСОБА_4