Справа № 826/1563/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1563/15 Головуючий у 1-й інстанції: Вовк П.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 16 січня 2015 року № та №.

Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що висновки податкового органу, які містяться в Акті перевірки, є необґрунтованими та спростовуються наданими до перевірки та до суду документами первинної бухгалтерської документації, що повною мірою підтверджують правомірність формування товариством податкових вигод за період, що перевірявся.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, посадовими особами ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Комінвєст» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносинам з ТОВ «Спецпроект 2012» за період з 01 грудня 2013 року по 31 жовтня 2014 року, за результатами якої складено Акт від 23 грудня 2014 року №1815/22-13/18019170.

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення, а саме: пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 117829,00 грн. та пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 222152,00 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем були сформовані оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 16 січня 2015 року: №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 277690,00 грн. у тому числі: 222152,00 грн. - основний платіж, 55538,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 147286,00 грн. у тому числі: 117829,00 грн. - основний платіж, 29457,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за спірними операціями між позивачем та контрагентом оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, - чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод. Суд першої інстанції визнав складені за такими операціями первинні документи та податкові накладні юридично дефектними та такими, що не створюють правових наслідків для цілей формування податкових вигод, що, відповідно, зумовило висновок про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.2 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а у разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог .

Із аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що необхідною умовою для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності, що повинно підтверджуватися належним чином складеними податковими накладними (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу) і сплатою податку на додану вартість продавцю у складі вартості товару.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документи мають силу первинних у випадку фактичного здійснення господарської операції, - з огляду на що, для визначення податкового кредиту, сплачені в ціні товару суми податку на додану вартість повинні бути фактично здійснені і підтверджені належними первинними документами, складеними у відповідності до законодавчо визначених вимог і відображати реальність господарської операції.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження реальності господарських операцій, проведених з ТОВ «Спецпроект 2012»», колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке:

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Спецпроект 2012» (підрядник) та ТОВ «Комінвєст» (замовник) було укладено договір будівельного підряду від 02 вересня 2013 року №СП 02.09.2013, відповідно до умов якого підрядник зобов'язувався за завданням замовника виконати за рахунок власних або залучених матеріалів, сил, засобів, техніки і устаткування, та здати замовнику в установлений даним договором строк комплекс робіт у відповідності до проектної документації та діючих нормативних актів.

Пунктом 1.2 вказаного Договору визначено перелік об'єкти, на яких повинні були бути виконані відповідні роботи, а саме:

1) будівництво житлового будинку № 1 (2-й пусковий комплекс) житлової забудови (соціальне житло), додаткове розташування чотирьох 25-ти поверхових житлових будинків повторного застосування вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі міста Києва (в т.ч. комплекс внутрішніх сантехнічних робіт, включаючи випробування сантехнічних систем);

2) будівництво житлового будинку № 2 (3-й пусковий комплекс) житлової забудови (соціальне житло), додаткове розташування чотирьох 25-ти поверхових житлових будинків повторного застосування вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі міста Києва (в т.ч. комплекс внутрішніх сантехнічних робіт, включаючи випробування сантехнічних систем).

3) капітальний ремонт з елементами реставрації приміщень будівлі Генеральної прокуратури України по вулиці Московській, 8, у Печерському районі міста Києва (корпус № 24 на території заводу «Арсенал»), газова котельня (в т.ч. пусконалагоджувальні роботи).

Згідно додатку № 4-1 від 14 листопада 2013 року до вказаного переліку об'єктів будівництва додаткового було включено будівельно-монтажні роботи на об'єкті «Реконструкція і забудова території мікрорайону, обмеженого вул. Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва (коригування проекту другої черги забудови). Житловий будинок на діл. № 12».

Вказаний договір будівельного підряду був укладений з ТОВ «Спецпроект 2012» з метою виконання зобов'язань позивача за договорами: №12-06/13 П від 12 червня 2013 року, згідно умов якого позивач (субпідрядник) зобов'язувався за дорученням ТОВ «Будвест Україна» (підрядник) здійснити пусконалагоджувальні роботи та облаштування котельної на об'єкті «Капітальний ремонт з елементами реставрації приміщень будівлі Генеральної прокуратури України по вулиці Московській 8 у Печерському районі міста Києва (корпус № 24 на території заводу «Арсенал»). Газова котельня.»; № 124 від 25 квітня 2013 року, предметом якого є зобов'язання позивача (підрядник) здійснити за дорученням ТОВ «БК «Азур Груп» (генпідрядник) комплекс внутрішніх сантехнічних робіт, включаючи випробування сантехнічних систем при будівництві житлового будинку № 2 (3-й пусковий комплекс) житлової забудови (соціальне житло), додаткове розташування чотирьох 25-ти поверхових житлових будинків повторного застосування вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі міста Києва; № 4/1026 від 14 листопада 2013 року, укладеного між позивачем (підрядник), СТ «ІНБУД» (генпідрядник) та КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (замовник), предметом якого є зобов'язання підрядника здійснити будівельно-монтажні роботи на об'єкті «Реконструкція і забудова території мікрорайону, обмеженого вул. Попудренка, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською у Дніпровському районі м. Києва (коригування проекту другої черги забудови). Житловий будинок на діл. № 12».

Підрядник (TOB «Спецпроект 2012») виконував роботи із матеріалів та комплектуючих, наданих Замовником (TOB «Комінвєст»), на підтвердження чого позивачем були надані до суду: акти прийому-передачі комплектуючих та матеріалів, акти приймання-передачі приміщень для здійснення підрядних робіт, акти здавання-приймання обладнання - сантехнічного обладнання, електрообладнання, автоматики, тощо.

За наслідком виконання вищеозначеного договору будівельного підряду від 02 вересня 2013 року № СП 02.09.2013, сплачені за таким зобов'язанням кошти були включені позивачем до валових витрат та сум податкового кредиту з податку на додану вартість звітних періодів, що перевірялись податковим органом.

Крім наведеного, факт виконання сторонами договірних зобов'язань підтверджується також наступними документами, а саме: договором будівельного підряду від 02.09.2013 №СП 02.09.2013, додатками до договору будівельного підряду від 02.09.2013 №СП 02.09.2013, локальним кошторисом на пусконалагоджувальні роботи, актами приймання виконаних будівельних робіт за відповідні періоди, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, податковими накладними, актами приймання-передачі виконавчої документації, актами приймання-передачі об'єктів, платіжними дорученнями та податковими деклараціями.

Висновки суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи є неналежними доказами виконання сторонами спірних господарських операцій, оскільки містять дефекти форми та змісту, колегія суддів апеляційної інстанції вважає хибними та зазначає наступне:

Відповідно до приписів Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні містити такі обов'язкові реквізити, а саме: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її примірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документу.

У розумінні даного Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що всі первинні бухгалтерські документи, складені між TOB «Комінвєст» та TOB «Спецпроект 2012», а саме: договори, акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, Довідки про вартість виконаних робіт ф КБ-3 та податкові накладні не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

В свою чергу, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси, акти на проведення пусконалагоджувальних робіт та акти на гідравлічне випробування трубопроводів є технологічною та виконавчою документацією та не є первинними документами в розумінні Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Застосуванням формального підходу до визначення достовірності первинних документів інтересам добросовісної особи може бути заподіяна шкода, причому без будь-якої вини з її боку.

Так, вимоги статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо необхідної наявності в кожному первинному документі належних реквізитів варто поширювати саме на того суб'єкта господарювання, який веде бухгалтерський облік. Немає підстав покладати відповідальність за невиконання обов'язку щодо належного ведення бухгалтерського обліку одним суб'єктом господарювання на інших, зокрема, на його контрагентів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані позивачем до суду документи первинної бухгалтерської документації повною мірою підтверджують правомірність формування TOB «Комінвєст» податкових вигод за спірними господарськими операціями за період, що перевірявся.

Окремо слід зазначити, що відповідно до Розділу 6 Наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, від 06.10.2010 № 392 «Про внесення змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури» суб'єкти господарської діяльності здійснюють будівельні та монтажні роботи згідно з вимогами ДБН А.3.1-5-96 та за умови наявності ліцензії.

Видача Ліцензій потребує перевірки органами, що їх видає, відповідним факторам та умов для здійснення такого роду діяльності (рівня відповідної кваліфікації зайнятих у цій галузі працівників та виробничих потужностей (основних засобів) товариства, яке ліцензується.

На момент виконання договору будівельного підряду TOB «Спецпроект 2012» здійснювало господарську діяльність на підставі Ліцензії, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури. Тобто, уповноваженим контролюючим органом, у встановленому чинним законодавством порядку, було зафіксовано наявність у TOB «Спецпроект 2012» достатніх виробничих потужностей та кваліфікованих працівників для здійснення господарської діяльності у сфері будівельних та монтажних робіт.

Стосовно посилань податкового органу на постанову старшого слідчого Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, якою відповідно до анкетних даних від 16 грудня 2013 року встановлено, що директор, головний бухгалтер та засновник TOB «Спецпроект 2012» ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» лише актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Підстави державної реєстрації смерті передбачені ст. 17 вищевказаного Закону. Таким чином, єдиним доказом смерті є актовий запис цивільного стану, здійснений в установленому чинним законодавством порядку.

Разом з тим, матеріали справи містять лише посилання податкового органу на факт смерті гр. ОСОБА_5, які не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, що позбавляє суд можливості надати правову оцінку вказаній обставині або вважати вказаний факт встановленим.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на постанову старшого слідчого Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві як на доказ на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 є передчасним та не відповідає приписам чинного законодавства. Інших доказів на підтвердження означених обставин матеріали справи не містять.

Колегія суддів враховує також, що чинне законодавство не містить вимоги щодо обов'язку платника податків перевіряти цивільну правоздатність чи цивільну дієздатність фізичної особи - керівника підприємства при укладенні договору. Єдиною вимогою у відповідності до п. 201.8 ст. 201 ПК України для віднесення сум за господарськими операціями до податкового кредиту є наявність у контрагента реєстрації як платника податку на додану вартість в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. На момент укладення договору, TOB «Спецпроект 2012» мало Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Так само чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з повнотою відображення постачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником податку на додану вартість до бюджету. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організаційно беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29 січня 2014 по справі К/9991/81114/11.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні судові рішення з приводу визнання зазначеного правочину недійсним, немає відомостей щодо наявності вироків суду, які набрали законної сили у кримінальних справах відносно посадових осіб позивача або за фактом скоєння злочину за ознаками статті 212 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів вважає, що TOB «Комінвєст» виконано усі необхідні умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для нарахування податкового кредиту та включення до валових витрат, сум за господарськими операціями з TOB «Спецпроект 2012».

Натомість, висновки податкового органу та суду першої інстанції про допущення позивачем порушень податкової дисципліни та неправомірність формування податкових вигод за вказаними операціями є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з огляду на що колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року № та №, прийняті ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, останнім також допущено порушення норм матеріального права, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінвєст» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Податкові повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року № та № визнати протиправними та скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С