Справа № 2а-7028/11/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 серпня 2011 року № 2а-7028/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., при секретарі судового засідання Шмігелю Т.В., розглянувши адміністративну справу
за позовомАкціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»
доГоловного управління Державного казначейства України в м. Києві
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1. Міністерство фінансів України, 2. Державне казначейство України, 3. Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправними дій,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати дії Головного управління Державного казначейства України у м. Києві щодо нарахування пені АЕК "Київенерго" за Договором про субкредитування від 22.07.1998 незаконними, скасувати подання Головного управління Державного казначейства України у м. Києві №332 від 27.03.2009 та №333 від 27.03.2009, а також встановити, що суб'єкт владних повноважень - Головне управління Державного казначейства України в місті Києві є некомпетентною (не має повноважень) для нарахування пені АЕК "Київенерго" за Договором про субкредитування від 22.07.1998 відповідно до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Інструкцією про порядок нарахування та погашення пені, затвердженої наказом ДПА України від 01.03.2001 № 77.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2010 відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з тим, дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2010 скасовано в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Державного казначейства України у м. Києві щодо нарахування пені АЕК "Київенерго" за Договором про субкредитування від 22.07.1998 незаконними, а справу направлено в цій частині до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача вимогу про визнання дій Головного управління Державного казначейства України у м. Києві щодо нарахування пені АЕК "Київенерго" за Договором про субкредитування від 22.07.1998 незаконними підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача та Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків проти позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні.

Міністерство фінансів України та Державне казначейство України явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 25.08.2011 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 30.08.2011, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У 1998 році Україною (позичальником в особі Міністерства фінансів) було укладено з Міжнародним банком реконструкції та розвитку Угоду про позику (Проект реабілітації та розширення централізованого теплопостачання м. Києва) від 14.10.1998 № 4324 UА, яку ратифіковано Законом України №542-XIV від 23.03.1999.

Відповідно до Статті III (Параграф 3.01.(с) Угоди про позику) Позичальник рекредитує АЕК "Київенерго" надходження від Позики відповідно до Договору про субкредитування, який має бути укладений між Позичальником та АЕК "Київенерго" на умовах, що їх схвалить Банк.

Відповідний Договір про субкредитування був укладений між Міністерством фінансів України та АЕК «Київенерго»22.07.1998 (далі Договір субкредитування).

Згідно з п. 3.1 вказаного Договору субкредитування Субкредитор (Міністерство фінансів України) рекредитував Субпозичальнику (АЕК "Київенерго") надходження по позиці Міжнародного банку реконструкції та розвитку для оплати вартості товарів, робіт та послуг, а також додаткових операційних витрат для реалізації Проекту реабілітації та розширення централізованого теплопостачання м. Києва еквівалент 200 мільйонів доларів США. При цьому, відповідно до п. 5.1.1 Договору субкредитування Субпозичальник зобовязався своєчасно здійснювати перерахунки в рахунок погашення заборгованості по основній сумі субкредиту, відсоткам та комісійним зобовязанням.

Як видно з матеріалів справи, в порушення п. 5.1.1 Договору субкредитування Субпозичальник не виконував належним чином зобовязання по поверненню субкредиту, що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, у звязку з чим Головним управлінням Державного казначейства України у м. Києві було розпочато нарахування пені на суму боргу АЕК «Київенерго»на підставі Інструкції про порядок нарахування та погашення пені, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України №77 від 01.03.2001, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.03.2001 за № 240/5431 (далі Інструкції про порядок нарахування та погашення пені №77).

27.03.2009 Головне управління Державного казначейства України у м. Києві звернулось з поданням № 332 до Державної податкової адміністрації у м. Києві, у якому просило застосувати до АЕК «Київенерго»пеню в сумі 1042345,45 грн., яка повинна була бути зарахована на відповідний рахунок Державного казначейства України.

Судом не береться до уваги посилання позивача на відсутність у Головного управління Державного казначейства України у м. Києві правових підстав для нарахування пені у звязку з не виконанням АЕК «Київенерго»умов Договору субкредитування з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 Бюджетного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платежі, пов'язані з виконанням гарантійних зобов'язань, належать до платежів по боргу. У разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1002 від 14.12.1995 «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України»органи державної податкової служби у разі невідшкодування у місячний термін позичальником іноземного кредиту, одержаного під гарантії Уряду України, витрат державного бюджету, що виникли у зв'язку з покриттям гарантом заборгованості за цим кредитом, зобовязані забезпечити за поданням відповідних фінансових органів за місцем знаходження позичальника стягнення з нього у безспірному порядку повної суми нездійснених у строк платежів з урахуванням пені.

З системного аналізу ч.ч. 3, 4 Бюджетного кодексу України та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1002 від 14.12.1995 «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України»видно, що суми заборгованості перед Державним бюджетом України, що виникли з позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, стягуються у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів.

За змістом п. 3.7 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені №77 пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, при цьому для розрахунку використовується більша із зазначених ставок. Розрахунок пені здійснюється на дату погашення суми податкового боргу (частини податкового боргу) за кожний календарний день прострочення платежу, включаючи день такого погашення.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи, що суми заборгованості АЕК «Київенерго», що виникли з позички, наданої за рахунок залучених державою коштів, є бюджетною заборгованістю, яка повинна стягуватись у порядку, встановленому для стягнення не внесених у строк податків (тобто податкового боргу), суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 3.7 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені №77 на підставі аналогії закону, а відтак про наявність у Головного управління Державного казначейства України у м. Києві належних правових підстав для нарахування АЕК «Київенерго»пені у звязку з не погашенням останньою вищевказаної бюджетної заборгованості.

Крім того, судом враховується, що відповідно до ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України у редакції, чинній на момент розгляду адміністративної справи, прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами державної податкової служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання. При цьому, згідно з п. 10 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011 та чинного на момент розгляду адміністративної справи, з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що відповідач вчинив дії щодо нарахування пені АЕК "Київенерго" за Договором про субкредитування від 22.07.1998 в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для визнання вказаних дій протиправними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_1