Справа № 815/1055/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1055/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.09.2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, податкову вимогу про сплату боргу № Ф- від 17.09.2014 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № 008361700 від 05.11.2014 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач (далі Підприємець) зазначив, що висновки в акті перевірки від 29.08.2014 р. № 373/17-, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустими доказами, а оскаржувані рішення винесені всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіряючими встановлено порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до завищення валових доходів на 94479,64 грн., завищення валових витрат на 275314,45 грн., заниження оподатковуваного доходу на 180834,81 грн., заниження щоквартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб на 899,17 грн. (2912 р.) та 6266,24 грн. (2013 р.), заниження суми єдиного внеску у розмірі 42999,37 грн. Позивач зазначає, що формування податкових зобов'язань здійснювалося за наявності усіх визначальних факторів, висновки про неправомірність віднесення до валових доходів і витрат не підтверджені жодним документом бухгалтерського та податкового обліку, або іншими доказами, які є допустимими у розумінні чинного податкового законодавства та, відповідно, є незаконними. Отже покладені в основу спірних рішень висновки за актом перевірки є необґрунтованими, у зв'язку із чим зазначені акти індивідуальної дії підлягають скасуванню.

До суду з'явилася представник позивача ОСОБА_2, яка позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Представник позивача також надала суду медичну довідку від 16.10.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні у центральній районній лікарні Ренійської районної ради Одеської області, у зв'язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу без особистої участі позивача, за наявністю його довіреної особи. При цьому представник позивача пояснила, що стороною позивача надано всі докази в обґрунтування позовних вимог, потреби заслухати свідка чи пояснення експерта немає.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданого до канцелярії суду клопотання (вх. 20.10.2015 р. № 26520/15), розгляд справи просив зупинити у зв'язку із неможливістю взяти в ньому участь через зайнятість в іншому судовому процесі. Зважаючи на те, що зазначені представником відповідача причини неявки не підтверджені доказами, а також те, що такі обставини не позбавляють можливості взяти участь у справі будь-якого іншого уповноваженого представника відповідача, суд визнав причини неявки представника відповідача неповажними. Згідно наданих заперечень, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши що оскаржувані податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 року № НОМЕР_2, податкова вимога та рішення про застосування штрафних санкцій винесені в межах правового поля, при наявності порушень позивачем податкового законодавства, у зв'язку із чим підстави для їх скасування відсутні. При цьому податкове повідомлення рішення від 17.09.2014 р. № НОМЕР_1 скасовано вищестоящим органом за результатами його адміністративного оскарження.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 04.08.2014 р. № 201 та направлень від 15.08.2014 р. № 118/17, виданих ДПІ у Ренійському районі та відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, співробітником податкової служби проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 29.08.2014 р. № 373/17-.

Перевіркою вставлено, що в порушення п.177.10 ст.177 ПК України Підприємець неналежно вів Книгу обліку доходів і витрат; порушення вимог щодо підтвердження даних, визначених у податковій звітності, установлених п.44.1 ст.44 ПК України; порушення пп.6.2.2 п.6.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (неналежне ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску); в порушення п.164.1, п.164.2 ст.164 ПК України невірно враховано валові доходи, в результаті чого встановлено його завищення на 94479,64 грн.; пп.139.1.4, пп.139.1.6, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого завищено валові витрати на 275314,45 грн.; п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено оподатковуваний дохід за 2012-2013 рр. на 180834,81 грн.; пп.177.5-1 п.177.5 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено щоквартальні авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб за 2012 р. на 899,17 грн. та за 2013 р. на 6266,24 грн.; в порушення п.126.1 ст.126, пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 ПК України несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб за 2012 р.; в порушення пп.7.1.2, пп.7.1.3 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» не нараховано єдиний внесок на всю суму доходу, отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб; в порушення п.2 та 3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» занижено суми єдиного внеску на 42999,37 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Ренійському районі ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 р. № НОМЕР_1, яким застосовано штрафну санкцію по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (71040000) у розмірі 3631,82 грн.; податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 р. № НОМЕР_2, яким Підприємцю збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб (11010500) в сумі 28661,65 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 15350,83 грн.; висунуто вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 17.09.2014 р. № ф- на суму 42999,37 грн.; прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів від 05.11.2014 р. № 008361700, яким застосовано штрафну санкцію по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 4299,94 грн.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями, Підприємець звернувся до ГУ Міндоходів в Одеській області із первинною скаргою, яка була частково задоволена: рішенням ГУ Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014 р. № 4/П/15-32-10-02-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 р. № НОМЕР_1, інші рішення залишені без змін.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувані податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 року № НОМЕР_2 , вимогу про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій необґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

З огляду на акт перевірки від 29.08.2014 р. № 373/17-, перевіркою повноти визначення витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх завищення на 275314,45 грн., а саме: 2012 р. 263995,08 грн., 2013 р. 11319,30 грн.

Висновки за актом зроблені на підставі наданих до перевірки журналу обліку доходів і витрат з 2012 р., книги обліку доході і витрат на 2013 р., банківських виписок за 2012-2013 рр. За висновком перевіряючого Підприємцем не підтверджено валові витрати на суму 263995,08 грн., тобто до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 р., до журналу доходів і витрат були включені суми витрат, по яким не було надано бухгалтерських документів. Згідно книги обліку доходів і витрат за 2013 р., а також банківських виписок за 2013 р. Підприємцем завищено валові витрати на 11319,37 грн.

З метою зясування питань щодо підтвердження документально вищезазначених висновків за актом перевірки ФОП ОСОБА_1 звернувся до спеціаліста-економіста, ОСОБА_3, яка має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта по проведенню судово-економічних експертиз (свідоцтво № 7344 від 18.11.2005 р.; свідоцтво від 26.03.2010 р. № 92) з листом від 05.09.2015 р. щодо проведення експертного дослідження.

На вирішення експертизи були поставлені питання: 1) чи підтверджується документально висновок про завищення валових витрат на суму 275314,45 грн. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.? 2) чи підтверджується документально висновок про завищення валового доходу на 94479,64 грн. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.? 3) чи підтверджується документально висновок про заниження оподатковуваного чистого доходу за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.? 4) чи підтверджується документально правильність донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування? 5) чи підтверджується правильність донарахування до сплати штрафних санкцій по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування? 6) чи підтверджується правильність донарахування податку на доходи фізичних осіб?

За результатами експертного дослідження складений висновок від 18.09.2015 р. (т.І, а.с. 108-135), відповідно до якого документально підтверджуються завищені витрати у 2012 р. на 26662,83 грн. та у 2013 р. на 65500,04 грн., а всього на 92162,87 грн. (по першому питанню).

З огляду на експертний висновок, виконавець останнього виходив з дослідження первинних документів за 2011 р., 2012-2013 рр., аналізуючи наявність і розмір дебіторської або кредиторської заборгованості, в результаті чого встановив, що загальний розмір витрат ФОП ОСОБА_1, які повязані із отриманням Підприємцем загального доходу і, відповідно, чистого оподатковуваного доходу, документально підтверджено на суму 3160865,59 грн., у т.ч. 2012 р. 2161189,79 грн., 2013 р. 999675,80 грн. При цьому в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 р. Підприємець вказав суму 2187852,62 грн., а в уточнюючій за 2013 р. 1065175,84 грн.

Згідно з актом перевірки від 29.08.2014 р. № 373/17- перевіркою повноти визначення валового доходу за 2012-2013 р. встановлено його завищення в сумі 94479,64 грн. (у 2012 р. на 240017,23 грн. завищено; у 2013 р. на 145537,59 грн. занижено). Зокрема, у 2012 р. завищено валовий дохід за рахунок включення до декларації про майновий стан і доходи суми отриманих доходів на розрахунковий рахунок, яка була отримана в грудні 2011 р. від фірми «Bretax commercial INC» (ОСОБА_4) згідно контракту № 4 від 31.01.2014 р. Заниження валового доходу в 2013 р. на 145537,59 грн. відбулося внаслідок невключення до декларації про майновий стан і доходи сум отриманих доходів у повному обсязі на розрахункові рахунки.

Відповідно до експертного висновку від 18.09.2015 р. дослідженням первинних документів, що підтверджують отримання доходів ФОП ОСОБА_1 і здійснення ним видатків у 2011 році було встановлено, що 29 грудня 2011 року на рахунок Підприємця 2001 у АТ «Імексбанк» на виконання контракту № 4 від 31.01.2011 року, укладеному між Підприємством та «Bretax commercial INC» (ОСОБА_4) ФОП ОСОБА_1, надійшло 30000 дол. США у вигляді попередньої плати за насіння соняшника. Ці кошти згідно із заявою ОСОБА_1 були реалізовані АТ «Імексбанк» і 240023 гривні у цей же день були зараховані на рахунок Підприємця. Аналізом наданих первинних документів за 2011 рік було встановлено, що станом на початок дня 29 грудня 2011 року заборгованість «Bretax commercial INC» перед ОСОБА_1 складала 26662,83 гри. Після отримання Підприємцем 29 грудня 2011 року плати від «Bretax commercial INC» дебіторську заборгованість у розмірі 26662,83 грн. було погашено, в результаті чого виник дохід, сума якого була долучена до загального доходу ФОП ОСОБА_1, відображеного у Розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності (Додаток 5 до податкової декларації за 2011 р.).

До кінця 2011 року ФОП ОСОБА_1 не відправив (не реалізував) на адресу «Bretax commercial INC» насіння соняшника по залишку отриманій 29 грудня 2011 р. попередній платі. Перехід права власності від Підприємця до іноземного покупця відбувся тільки 11 січня 2012 року по вантажній митній декларації ЕК 10 № 2470 частково по ВМД ЕК 10 № 2471. Тобто ФОП ОСОБА_1 після отримання у грудні 2011 року попередньої плати «Bretax commercial INC» сам дохід у розмірі 213360,17 гривень (240023 грн. (попередня плата від 29.12.11 р.) - 26662,83 грн. (кредиторська заборгованість станом 29.12.2011 р.)) як визначає податкове законодавство, отримав тільки у січні 2012 року.

Аналізом податкової звітності ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік і первинних документів за цей же період було встановлено, що отриману від «Bretax commercial INC» 29 грудня 2011 року попередню плату частково у розмірі 26662,83 грн. було включено до Податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2011 рік і додатку 5 до неї. Іншу частину попередньої плати у розмірі 213360,17 грн. після реалізації насіння соняшника підприємству «Bretax commercial INC» і, відповідно, отримання доходу правомірно було включено ФОП ОСОБА_1 разом з іншими доходами до Розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих Підприємцем від провадження господарської діяльності і до самої Податакової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2012 рік.

Дослідженням первинних документів, які свідчать про надходження коштів на банківський рахунок Підприємця у 2012 році від здійснення ним підприємницької діяльності, і документів, у яких відображено реалізацію ним матеріальних цінностей було встановлено, що у 2012 році ФОП ОСОБА_1 було реалізовано матеріальних активів на загальну суму 274140 дол. США. На рахунок Підприємця за це надійшла плата на загальну суму 270844,07 дол. США. Інших коштів крім цього у вигляді виручки від реалізації товарів, робіт, послуг на банківські рахунки ФОП ОСОБА_1, як і готівкових коштів у 2012 р. не надходило.

Загальна сума одержаного Підприємцем доходу у 2012 р. дорівнює 2167221,43 грн., а в 2013 р. 1002049,75 грн. (після отримання валютних коштів від іноземних покупців на банківський рахунок Підприємець по заявах (і як обовязковий продаж) до АТ «Імексбанк» повністю реалізував за банківським курсом валюту і зарахував гривневий еквівалент на банківських рахунок позивача).

В результаті дослідження первинних документів ФОП ОСОБА_1 за 2012-2013 рр., а також 2011 р., встановлено, що загальний розмір доходу позивача документально підтверджується на суму 3169271,18 грн., у т.ч. 2012 р. 2167221,43 грн., у 2013 р. 1002049,75 грн. У податковій декларації за 2012 р. позивач вказав суму 2193878,49 грн.; в уточнюючій декларації за 2013 р. 1076901,12 грн.

Таким чином, позивачем завищено валовий дохід в 2012 р. на 25657,06 грн. При цьому в 2013 р. позивачем не занижено, а завищено дохід на 74851,37 грн. Отже у податкових деклараціях позивачем завищено дохід на 101508,43 грн., а не на 94479,64 грн., як вказано в акті перевірки податкового органу.

З урахуванням викладеного, сума чистого оподатковуваного доходу Підприємця за 2012-2013 рр. дорівнює 8405,59 грн., у т.ч. 2012 р. 6031,64 грн., 2013 р. 2373,95 грн. В свою чергу, у податковій декларації за 2012 р. позивачем вказано суму чистого оподатковуваного доходу 6025,87 грн., а в уточнюючій декларації за 2013 р. 11966,23 грн. Отже в 2012 р. підприємцем занижено у поданій декларації чистий оподатковуваний дохід над фактично отриманим на 5,77 грн., а в 2013 р. не занижено, а завищено оподатковуваний дохід на 9351,33 грн., а всього на 9345,56 грн. У зв'язку із цим податок на доходи фізичних осіб позивачем за перевірений період сплачено у більшому розмірі, ніж належало.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов'язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинного документу встановлені ст.9цього Закону та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що приймати на підтвердження даних податкового обліку можливо лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з положеннями п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

Підпунктом 138.10.5 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Згідно з п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Всі складені позивачем із контрагентами документи за своїми формою та змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зобовязання сторонами виконані з дотриманням вимог цивільного законодавства; первинна документація містить достовірну і несуперечливу інформацію.

Натомість позиція відповідача жодним чином не обґрунтована; висновок про заниження суми чистого доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, та заниження податку на дохід від підприємницької діяльності є безпідставним, оскільки податковим органом взагалі не взято до уваги та не враховано надану Підприємцем первинну документацію.

Вирішуючи спір, суд враховує, що висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, з урахуванням доводів сторін, суд надає пріоритетне значення висновку експерта від 18.09.2015 р., оскільки останній узгоджується з іншими матеріалами справи (т.І, а.с. 136-194). Натомість, доводи сторони відповідача побудовані виключно на викладених в акті перевірки висновках, які з урахуванням вищевстановлених судом обставин, не відповідають дійсності.

Зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що доводи перевіряючого щодо порушення ФОП ОСОБА_1 п.164.2 ст.164, пп.139.1.4, пп.139.1.6, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4, пп.177.5-1 п.177.5 ст.177 ПК України, в результаті чого ним занижено податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 180834,81 грн., є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 17.09.2014 р. № НОМЕР_2, яким Підприємцю збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб (11010500) в сумі 28661,65 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 15350,83 грн.

При цьому згідно п.3.18.4 акту перевірки Підприємець в порушення пп.7.1.2, пп.7.1.3 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» не нараховував єдиний внесок на усю суму доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У зв'язку із цим перевіркою встановлено його заниження в 2012 р. на суму 16082,29 грн., в. 2013 р. 26917,08 грн., а всього 42999,37 грн.

Однак, викладені в п.3.2.1.2, п.3.2.2.2, п.3.2.3.2 акту перевірки вищерозглянуті висновки щодо заниження чистого оподатковуваного доходу на суму 180834,81 грн. призвели до помилкового висновку в п.3.18.4 акту перевірки про порушення Підприємцем пп.7.1.2, пп.7.1.3 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивачем занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 42999,37 грн.

Отже суд визнає неправомірними та підлягаючими скасуванню вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в розмірі 42999,37 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від № 008361700 від 05.11.2014 року, яким застосовано до Підприємця штрафні санкції у розмірі 4299,94 грн.

Поряд із тим судом встановлено, що рішенням ГУ Міндоходів в Одеській області від 30.10.2014 р. № 4/П/15-32-10-02-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.09.2014 року № НОМЕР_1, яким контролюючим органом було помилково донараховано єдиного внеску за штрафними санкціями в сумі 3631,82 грн., у зв'язку із чим відповідна позовна вимога до задоволення не підлягає, оскільки на теперішній час порушене право позивача є відновленим та не потребує судового захисту.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 частково обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у звязку із чим підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 17.09.2014 року № НОМЕР_2, податкову вимогу про сплату боргу № Ф- від 17.09.2014 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № 008361700 від 05.11.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк