Справа № 682/3971/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/12597/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В.,
Тракало В.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року,

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Славутської міської ради Хмельницької області про визнання неправомірними ді1 Славутської міської ради, які полягали в ненаданні повної та об'єктивної відповіді на звернення позивача від 26.08.2014р. і 03.11.2014р. відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та звернення від 03.11.2014р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; зобов'язання відповідача протягом п'яти днів надати позивачу належну та об'єктивну відповідь на пункти № 1,2,5,6,7 його запиту від 26.08.2014р., та пункт №1 запиту від 03.11.2014р. відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також відповідь на пункт №1 запиту від 03.11.2014р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо ненадання ОСОБА_4 повної та своєчасної відповіді на пункт 1 його запиту від 03.11.2014р. та пункт 1 заяви від 03.11.2014р., зобов'язано Славутську міську раду надати позивачу повну та обґрунтовану відповідь на всі поставлені у пункті 1 його заяви від 03.11.2014р. питання.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу Славутська міська рада зазначила про безпідставність її доводів, просить залишити судові рішення першої та апеляційної інстанцій без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 26.08.2014 ОСОБА_4 звернувся до Славутського міського голови з письмовим запитом про надання інформації по 8 питаннях.

29.08.2014 за вих. № 16/06-19 позивачу надана відповідь на запит позивача, однак він вважає, що йому надана неповна та недостовірна інформація по пунктах 1,2,5,6 та 7 запиту.

03.11.2014 р. позивач повторно звернувся до Славутської міської ради з інформаційним запитом про отримання публічної інформації. У пункті 1, зокрема, просив повідомити підстави, згідно з якими біля будинку АДРЕСА_1, де він проживає, відсутня прибудинкова територія, а біля інших будинків, що ним перераховані, така територія є.

07.11.2014 р. за вих. № 20/06-19 позивачем отримано відповідь. На думку позивача по пункту 1 запиту інформація не надана взагалі і незрозумілою є відповідь по пункту 3 запиту.

03.11.2014 р. позивачем направлено до Славутської міської ради звернення згідно із Законом України "Про звернення громадян" з метою отримання роз'яснень щодо підстав погодження начальником управління містобудування та архітектури Гедзюком В.В. проекту землеустрою для будівництва індивідуального гаража ОСОБА_6 біля будинку АДРЕСА_1 і відмови його дружині ОСОБА_7 у погодженні такого ж проекту землеустрою на земельній ділянці біля цього ж будинку.

Позивач вважає, що в отриманій від міської ради 14.11.2014р. відповіді, належних роз'яснень не було надано.

Задовольняючи позов частково, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповіді на пункт 1 запиту позивача від 03.11.2014р. та пункт 1 заяви від 03.11.2014р. надано неповно та несвоєчасно, а інші вимоги, порушені в запитах та заяві ОСОБА_4, стосуються роз'яснень закону, права на отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, визначення поняття прибудинкової території, наявності у міської ради відповідних прав, відтак допущення у відповідях неправильного тлумачення закону чи відповідних понять не свідчить про надання позивачу недостовірної публічної інформації в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, серед іншого: суб'єкти владних повноважень - органи місцевого самоврядування, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 6 частини першої статті 14 зазначеного вище Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані: надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Частинами першою та другою статті 19 цього Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Як встановлено судами обох інстанцій і вбачається з матеріалів справи, із запиту ОСОБА_4 від 26.08.2014р. та відповіді на нього випливає, що на питання, чи земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_1 є прибудинковою, відповідачем надана відповідь з посиланням на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005р. №76 (далі - Правила від 17.05.2005р. №76), про те, що у зв'язку з відсутністю акта на право власності чи користування земельною ділянкою відсутні підстави для визнання території біля цього будинку прибудинковою територією.

Відповідно до приписів зазначених Правил, прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

В листі відповідача від 19.12.2014 р. теж зазначено, що прибудинкова територія біля будинку АДРЕСА_1 не визначена, оскільки відповідно до вимог статті 42 Земельного кодексу України та Правил від 17.05.2005р. №76 землевпорядна документація на неї не виготовлялась.

Отже, відсутні підстави вважати відповідь недостовірною.

На пункт 2 запиту про те, чи надається частина прибудинкової території у власність окремим громадянам і чи це прямо заборонено законом, міською радою надано відповідь з посиланням на статтю 42 Земельного кодексу України, що прибудинкова територія, яка визначена та встановлена на підставі документації із землеустрою та посвідчується відповідним правовстановлюючим документом, може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Відсутні підстави вважати недостовірною відповідь на порушене в пункті 5 запиту питання про те, чи має право міська рада надавати земельну ділянку під частиною належних мешканцям будинку №27 сараїв для будівництва гаража без погодження всіх власників та якими нормами законодавства надано такі повноваження, оскільки міська рада надала відповідь, що це належить виключно до її компетенції і погоджень співвласників не передбачено. Позивачу роз'яснено підставі відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

На пункт 6 запиту, чи була отримана згода співвласників будинку на виділення земельної ділянки для будівництва гаража ОСОБА_6, відповідач зазначив, що згоди всіх співвласників будинку в цьому випадку не отримувалось, оскільки земельна ділянка перебувала у комунальній власності, якою відповідно до чинного законодавства розпоряджається міська рада, що є достовірною інформацією.

На пункт 7 запиту щодо наявності у міської ради повноважень надавати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів на прибудинковій території будинку для громадян, що в ньому не проживають і не зареєстровані, надана відповідь щодо наявності права кожного громадянина на безоплатну передачу земельної ділянки для будівництва гаража незалежно від місця його проживання та роз'яснено право тримання земельної ділянки ОСББ для задоволення лише своїх потреб та інтересів.

Як правильно встановлено судами, на пункт 1 запиту від 03.11.2014р. щодо відсутності біля будинку АДРЕСА_1 прибудинкової території та її наявності біля інших будинків, була надана неконкретна відповідь з посиланням на поняття прибудинкової території. Однак 19.12.2014р. за вих. №1857/04-31 надана додаткова відповідь про те, що прибудинкова територія біля будинку №27 та інших будинків, на які вказував позивач, невизначена, оскільки землевпорядна документація на них не виготовлялась.

На пункт 1 заяви від 03.11.2014р. стосовно того, з яких підстав начальник управління містобудування і архітектури Славутської міської ради погодив проект землеустрою для будівництва гаража ОСОБА_6, а дружині позивача відмовив, відповідачем направлено лист 14.11.2014р. за вих. №825, в якому відсутня чітка відповідь на порушене позивачем питання.

При цьому, 19.12.2014р. за вих. №1857/04-31 міська рада надала додаткову відповідь, в якій зазначені конкретні підстави відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража.

Крім того, незважаючи на те, що при розгляді позову ОСОБА_4 до Славутської міської ради про визнання незаконним рішення останньої про відмову в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва, зобов'язання надати такий дозвіл, про визнання дійсним раніше наданого дозволу на таке будівництво, в задоволенні якого відмовлено постановою Славутського міського суду від 12 травня 2010 року, яка набрала законної сили, судом досліджувались питання щодо законності відмови в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, однак позивачу не надано обґрунтованої відповіді на його запит щодо підстав погодження проекту землеустрою ОСОБА_6 на тій же земельній ділянці.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про надання неповної та несвоєчасної відповіді на пункт 1 запиту позивача від 03.11.2014р. та пункт 1 заяви від 03.11.2014р., а відтак вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.

Щодо інших вимог, порушених в запитах та заяві ОСОБА_4, які стосуються роз'яснень закону, права на отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, визначення поняття прибудинкової території, наявності у міської ради відповідних прав, то допущення у відповідях неправильного тлумачення закону чи відповідних понять не свідчить про надання позивачу недостовірної публічної інформації в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Ліпський Д.В.
Тракало В.В.