Справа № 821/3185/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3185/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області у якому просить скасувати податкові повідомлення рішення від 17.12.2014 р. № та №.

09.10.2015 р. в судовому засіданні протокольною ухвалою судом допущене процесуальне правонаступництво первинного відповідача ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області правонаступником - ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 17 грудня 2014 року отримав податкові повідомлення рішення №000351150, яким йому встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб та зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 41914,44 грн. та №, яким позивачу встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб та зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 5514,67 грн. Вважає зазначені податкові повідомлення - рішення незаконними та такими, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в запереченнях на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 ОДПІ була проведена камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб за податковим періодом 2012 р. - 2014 p., про що складено акт перевірки від 11.12.2014р. № 149/151.

За результатами даної перевірки були встановлені порушення платником податків п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме порушення граничного строку сплати податкового зобовязання з орендної плати за земельні ділянки за 2012р. - 2014р.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято 17.12.2014 року податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафу в розмірі 5 514 грн. 67 коп. (10%) та № НОМЕР_2 про застосування штрафу в розмірі 41 914 грн. 44 коп. (20%) за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння плати за землю визначає розділ XII Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати,

За приписами ст.ст. 269, 270 Податкового кодексу України об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

За змістом 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю самостійно обчислюють суму земельного податку щороку за станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 JI.O. подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): податкова декларація з орендної плати на 2012 рік від 14.02.2012 р. № 1243, згідно якої платник податків самостійно визначив суму податкового зобовязання у розмірі 98 892 грн. 50 коп., щомісячний платіж складає 8 241 грн. 04 коп.; податкова декларація з орендної плати на 2013 рік від 29.01.2013 р. № 676, згідно якої платник податків самостійно визначив суму податкового зобовязання у розмірі 98 892 грн. 50 коп., щомісячний платіж складає 8 241 грн. 04 коп.; податкова декларація з орендної плати на 2014 рік від 19.02.2014р. №, згідно якої платник податків самостійно визначив суму податкового зобовязання у розмірі 132 484,13 коп., щомісячний платіж складає 11 040,34 коп.

Позивач не заперечував факт подання вказаних документів податкової звітності.

Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного, бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиною казначейською рахунку, відкритого у Національному банку України.

У відповідності до частини 5 статті 78 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі), та інші доходи місцевого бюджету вважаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з пунктом 8.2 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-ІІІІ, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки», протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

Відповідно до пункту 1.13 розділу IV Інструкції Про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 №790/19528), у разі здійснення касових операцій протягом операційного часу банк (філія, відділення) на касових документах проставляє поточну дату здійснення касової операції, а в післяопераційний час - поточну дату і час приймання документів або напис чи штами «вечірня» або «післяопераційний час».

Пунктом 8.4 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.

Таким чином, доручення клієнтів виконуються банком протягом цього ж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня і не можуть перевищувати два операційні дні для внутрішньобанківського переказу коштів, а для міжбанківського переказу коштів не можуть перевищувати три операційні дні або в інші строки, якщо це передбачено в договорі (роз'яснення Національного банку України від 05.03.2009 р. №25-113/592-3302).

В свою чергу, порядок взаємодії органів доходів і зборів та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затверджено спільним наказом Мінфіну та Міністерства доходів і зборів України від 04.12.2013 р. № 760/1031.

Згідно з п. 6 Порядку № 760/1031 головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі до 11 год. 00 хв. дня, що настає за звітним, передають органам доходів і зборів виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом доходів і зборів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника (облікова картка платника податку за окремим податком, збором) і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів (Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затверджений наказом Міністерство доходів і зборів України, від 05.12.2013 р., № 765, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за № 217/24994).

Таким чином, факт сплати (несвоєчасної сплати) позивачем податкових зобовязань з орендної плати з фізичних осіб відображено та підтверджено витягом з облікової картки платника податків за 2012р. - 2015 p.

Крім того, статтею 87 Податкового кодексу України, визначено джерела погашення податкового боргу.

Відповідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкової заборгованості контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий, платник податків, в рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, чинним законодавством передбачено право органу державної податкової служби змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, проте за наявності обов'язкової умови - наявність податкового боргу.

Як вбачається з облікової картки ФОП ОСОБА_1 JI.O. з орендної плати: граничний термін сплати податкового зобовязання за квітень 2012 року в сумі 8 241,20 грн. - 3 травня 2012 року. Станом на 30.05.2012 року сплата податкового зобовязання за квітень 2012 року коштам на підставі платіжних документів відсутня. Вказаний факт підтверджено обліковою карткою платника податку. Проте, станом на 30.05.2012 р. обліковується переплата з орендної плати в розмірі 16, 68 грн. Отже, після проведення нарахувань за квітень 2012 року в сумі 8 241,80 грн. станом на 30.05.2012 року позивач мав податковий борг з орендної плати в розмірі 8 224,52 грн. (8241,20 грн. -16,68 грн.);

Наступні нарахування податкових зобовязань здійснено контролюючим органом 30 червня 2012 року за травень 2012 року у розмірі 8 241,20 грн. Сплата податкових зобовязань коштами з підтверджуючими платіжними документами платника податку - відсутня. Отже, станом на 30.06.2012 року позивачем збільшено податковий борг до 16 465,72 грн. (8224,52 грн. + 8241,20 грн.);

25 липня 2012 року ФОП ОСОБА_1 сплачено до бюджету 15 000,00 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб. Керуючись приписами п. 87.9 ст. 98 ПКУ сплачена сума зарахована в погашення податкового боргу за квітень 2012 у розмірі 8 224,52 грн. та частково за травень 2012 у розмірі 6 775,48 грн.

Нарахування податкового зобовязання за наступні податкові періоди, фактична сплата позивачем та черговість зарахування сплачених сум відображено в обліковій картці платника податку.

Факт несвоєчасної плати позивачем податкових зобовязань з орендної плати за земельні ділянки підтверджується витягом з облікової картки платника податку, де відображено у тому числі виписки ГУ ДКСУ в м. Нова Каховка, платіжними дорученнями, наданими субєктом господарювання.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, у порядку та в строки, визначені податковим законодавством.

Пунктом 54.1 ст. 54 Кодексу визначено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації або розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання вважається узгодженою.

Згідно з п.56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України закріплено обовязок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з митної справи.

Проте, позивач податковий обовязок в частині повноти та своєчасності сплати грошового зобовязання своєчасно не виконував.

За приписами пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, узгоджена сума податкового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання), не сплачена платником податків у визначені строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому якщо після закінчення встановлених строків погашення узгодженого грошового зобов'язання оплату не здійснено, то на суму податкового боргу нараховується пеня за кожен день прострочення із розрахунку 120 % річних облікової ставки Нацбанку України (пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу).

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Кодексом. Пеня нараховується автоматично в обліковій картці платника податку та не потребує документального оформлення або повідомлення про це платника податку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пеня входить до складу податкового боргу та її погашення відбувається також в порядку, передбаченому п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що застосування до позивача штрафної санкції за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкових зобовязань з орендної плати є правомірним згідно з нормами чинного законодавства.

Щодо подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з орендної плати за 2012 рік та 2013 рік, то суд зазначає наступне.

Порядок внесення змін до податкової звітності визначений статтею 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданих ним податковій декларації, розрахунку (далі - податкова декларація) (крім митної декларації або обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Облік нарахованих сум платежів регулюється розділом 4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 18.07.2005 № 276 (в редакції до 28.02.2014), а з 28.02.2014 розділом III Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерство доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765.

Так, нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу наступні уточнюючі розрахунки з орендної плати за землю: уточнюючий податковий розрахунок від 17.11.2014 № НОМЕР_3 про зменшення суми податкового зобовязання за раніше поданою податковою декларацією з орендної плати на 2012 рік від 14.02.2012р. № 1243, згідно якого платник податків зменшив річне податкове зобовязання на 58 887,72 грн., а щомісячний платіж на 4907, 31 грн.; уточнюючий податковий розрахунок від 17.11.2014 р. № про зменшення суми податкового зобовязання за раніше поданою податковою декларацією з орендної плати на 2013 р. від 29.01.2013 р. №676, згідно якого платник податків зменшив річне податкове зобовязання на 58887,72 грн., а щомісячний платіж на 4907,31 грн.

Зазначені уточнюючі розрахунки про зменшення грошових зобовязань минулих податкових періодів в картці платника проведено контролюючим органом датою їх подання 17.11.2014 р.

Починаючи з 17.11.2014 р. в обліковій картці проведено зменшення нарахування по орендній платі за земельні ділянки на загальну суму 117775,44 грн. (4907,31 грн. х 24 місяці).

В результаті уточнюючих розрахунків зменшено податковий борг, який виник попередньо за травень вересень 2014 р., по пені за несвоєчасну сплату, по штрафним санкціям, зараховано в оплату нарахувань за жовтень 2014 р., збільшено переплату. Станом на 28.12.2014 р. переплата з орендної плати склала 50,64 грн. 30 грудня 2014 р. контролюючим органом проведено нарахування чергового платежу з орендної плати за листопад 2014 р. за строком сплати 30.12.2014 р. У звязку з відсутністю сплати коштами, станом на 30.12.2014 р. у позивача виник податковий борг.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що контролюючим органом прийнято до уваги уточнюючі розрахунки ФОП ОСОБА_1, які проведено в інтегрованій картці та враховано у зменшення податкових зобовязань та податкового боргу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що доводи наведені у позовній заяві є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.13