Справа № 825/2655/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2655/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області третя особа - Головне Управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 27.11.2007 працює в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області на посаді консультанта суду. Згідно розрахункових листів за жовтень - грудень 2014 року, березень - липень 2015 року позивачу була нарахована заробітна плата виходячи з розміру посадового окладу в 1 218 грн. (а.с. 10).

У зв'язку з незгодою позивача з розміром посадового окладу, з якого була розрахована заробітна плата, позивач звернувся до ТУ ДСА України у Чернігівській області з заявою, в якій просив провести перерахунок його заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.07.2015, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014) та до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону №192-VIII від 12.02.2015).

Листом від 06.08.2015 за № 01-18/3958/15-вих ТУ ДСА України у Чернігівській області повідомило, що оплата праці державних службовців здійснюється нею на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Крім того, позивача було повідомлено, що після внесення змін до вказаної постанови, визначення додаткових бюджетних призначень та встановлення порядку здійснення оплати праці працівників судів, відповідач поінформує позивача про терміни та порядок реалізації положень ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI) (а.с. 9).

Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:

«Визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по день винесення судового рішення включно відповідно до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014) та до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №192-VIII від 12.02.2015).

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 26295412) здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити одноразово ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) різницю між перерахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 26.10.2014 року по день винесення судового рішення включно відповідно до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №1697-УІІ від 14.10.2014) та відповідно до ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №192-УІІІ від 12.02.2015) з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).»

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - ТУ ДСА в Чернігівській області, як суб'єкт владних повноважень, діяв в межах встановлених законом, а отже здійснював нарахування та виплату заробітної плати позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн., відповідно до нормативних актів, які регулювали порядок оплати праці працівників апаратів судів за спірний період, зокрема Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а тому у діях відповідача відсутня протиправність щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 (далі - Закон № 108/95-ВР) джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та інших джерел.

Стаття 13 Закону № 108/95-ВР визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до постанови).

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

З ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» вбачається, що мінімальна заробітна плата у 2014 році та до 01 вересня 2015 року встановлена у місячному розмірі - 1218 грн.

Підпунктом пп.59 п.5 Розділу XII Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) доповнено ч.1 ст.144 Закону № 2453-VI абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.»

Відповідно до абз.2 п.1 Розділу XII Закону № 1697-VII, пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Так, Закон № 1697-VII було опубліковано в газеті «Голос України» від 25.10.2014 № 206 (5959), тобто пп.59 п.5 Розділу XII названого закону набрав чинності 26.10.2014.

Водночас, згідно пп.пп. 1, 2 п.13 Розділу XIIІ Закону № 1697-VII, Кабінету Міністрів України доручено:

- у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41 - 42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44 - 45) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015, який набрав чинності 29.03.2015, абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону № 2453-VI викладено у наступній редакції: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 217-VIII від 02.03.2015), норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41 - 42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44 - 45) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Закону № 2453-VI (в редакції закону від 12.02.2015 № 192-VIII), ч. 1 ст.142 Закону № 2453-VI (в редакції до внесення змін законом від 12.02.2015 № 192-VIII) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» додатком №8 на оплату праці для Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з бюджету виділено кошти в розмірі 3 654,10 тис. грн., що становить 52% від потреби в розмірі 7 094,3 тис. грн. (розрахунок фонду оплати праці на 2015 рік, а.с. 24), що унеможливлює виплату заробітної плати у розмірі, визначеному Законом № 2453-VI.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що здійснення нарахування та виплати заробітної плати позивачу виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн. здійснено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема Законів України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Колегія суддів звертає увагу на те, що у діях відповідача відсутня протиправність відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 26.10.2014 по день винесення судового рішення включно, відповідно до абз. 2 ч. 1 статті 144 Закону № 2453-VI (в редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014) та ст. 147 Закону № 2453-VI (в редакції Закону №192-VIII від 12.02.2015) задоволенню не підлягають.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити одноразово позивачу різницю між перерахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 26.10.2014 по день винесення судового рішення включно відповідно до абз. 2 ч. 1 статті 144 Закону № 2453-VI (в редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014) та ст. 147 Закону № 2453-VI (в редакції Закону №192-VIII від 12.02.2015) з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), оскільки вона є похідною від вимоги про визнання протиправними дій відповідача, в задоволенні яких судом було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.147 Закону № 2453-VI, розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом.

Колегія суддів наголошує на тому, що ч.1 ст.147 Закону № 2453-VI визначає розмір посадового окладу працівників апарату суду, разом з цим, Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі і питання заробітної плати працівників апарату суду, як таких, що фінансуються з державного бюджету, встановлює повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників апарату суду.

Також, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року по справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), рішення Верховного Суду України у справах за позовами працівників апаратів судів (постанови від 22.06.2010 по справі № 21-399во10, від 07.12.2012 по справі № 21-977во10 від 03.12.2010 по справі № 21-44а10), Вищого адміністративного суду України (ухвали від 28.11.2013 по справі № К-10021/10, від 09.10.2013 по справі № К-10879/10-с, від 30.05.2013 по справі № К-34251/10), говорить про те, що скорочення, недостатнє фінансування бюджетних асигнувань, тимчасова відсутність видатків не може бути підставою для відмови у виплаті заробітної плати.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відсутність бюджетного фінансування не є єдиною підставою для відмови у задоволенні позову, що розглядається, оскільки з урахуванням наведених вище норм, відсутність відповідного акту Кабінету Міністрів України також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом № 2453-VI розмірі.

Так, Кабінетом Міністрів України тільки 02.09.2015 приведено у відповідність вимогам Закону № 2453-VI постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», у яку було внесено зміни, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» (набрала законної сили 09.09.2015).

Додатково в своїй заяві від 13.10.2015 позивач наголошує на тому, що відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (саме в переліку постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. При цьому позивач зазначає, що при вирішенні спірних відносин щодо предмету позову повинна бути застосована судом першої інстанції саме ч. 1 ст.147 Закону № 2453-VI.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що застосування наведеної позиції Верховного Суду України у даному випадку є недоречним, оскільки, як наведено вище, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок та розміри виплат заробітної плати працівників апарату судів з урахуванням наявності відповідних бюджетних коштів, що не суперечить чинному законодавству.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.