Справа № 22-а-7930/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого-судді Олійника В.І.,

Суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянула у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

в становила:

У березні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, стягнути з відповідача на її користь, як дитині війни, недоплачену державну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2008 роки.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність відповідача.

Зобовязано відповідача нарахувати на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни у розмірі 1211 грн.

В апеляційній скарзі УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області просить скасувати постанову суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат за 2008 рік, оскільки лише 22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Також колегія суддів не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 1211 грн. як недоплачену суму надбавки до пенсії, як дитині війни, оскільки вчинення цієї дії щодо нарахування, перерахунку та виплати конкретних сум з урахуванням раніше виплачених сум є виключною компетенцією тільки УПФУ у Києво-Святошинському районі.

Відповідно до ст.201 КАС України підставою для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права тому з врахуванням вимог закону постанову суду необхідно змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення суду в такій редакції:

« Зобовязано відповідача нарахувати на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату починаючи з 22 травня 2008 року врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в такій редакції:

« Зобовязано відповідача нарахувати на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату починаючи з 22 травня 2008 року врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 травня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: