Справа № 2а-11276/11/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

місто Київ

11 серпня 2011 року №2а-11276/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали

за позовною заявоюОСОБА_1
до:Генерального прокурора України, прокуратури Запорізької області
провизнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Генерального прокурора України (далі відповідач-1), прокуратури Запорізької області (далі відповідач-2), в якій просить:

- визнати дії та бездіяльність відповідача-1 щодо розгляду по суті заяв про злочин відносно притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб прокуратури Запорізької області та прийняття остаточного процесуального рішення в порядку статей 97, 98, 99 Кримінально-процесуального кодексу України та їх оформлення згідно вимог статті 230 Кримінально-процесуального кодексу України;

- визнати дії відповідача-1 щодо «…переадресування…»заяв позивача про злочин неправомірними;

- зобовязати Генерального прокурора України вчинити дії щодо організації всебічного, обєктивного та неупередженого розгляду заяв позивача про злочин з обовязком прийняттям остаточних процесуальних рішень про порушення чи відмову в порушенні кримінальної справи,

- зобовязати Генерального прокурора України вчинити дії, щодо здійснення уповноваженою ним службовою особою «…по особливо важливим справам ГПУ …особистого прийому…»позивача та відібрання у останнього додаткових письмових пояснень і доказів;

- визнати дії та бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо розгляду по суті та прийняття остаточних процесуальних рішень в порядку статей 97, 98, 99, 130 Кримінально-процесуального кодексу України за заявами позивача про злочин, та виконання вказівок «…ГПУ…»неправомірними;

- зобовязати прокуратуру Запорізької області вчинити дії щодо виконання вимог статей 2, 4, 22, 25, 97, 98, 99, 130 Кримінально-процесуального кодексу України та у десятиденний термін розглянути по суті зазначені позивачем факти.

Позов та додані матеріали обліковуються за №2а-11276/11/2670 і передані на розгляд судді 08 серпня 2011 року.

Разом з тим ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, тоді як частина друга статті 4 цього Кодексу регламентує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Так, зі змісту вище зазначеного позову вбачається, що предметом оскарження є:

- дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо розгляду заяв, в яких ОСОБА_1 повідомляв про вчинення, на його думку, злочинів службовими особами прокуратурою Запорізької області,

- дії та бездіяльність прокуратури Запорізької області стосовно розгляду заяви, в якій позивач повідомляв про злочинні дії ТОВ «Агро-Люкс»та Інспекції державного технічного нагляду Запорізької обласної державної адміністрації.

Проте, зазначені вимоги ОСОБА_1 можуть досліджуватися та розглядатися судом загальної юрисдикції у порядку кримінального судочинства.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі - на виконання делегованих повноважень. Пунктом сьомим частини першої статті 3 цього Кодексу визначено, що субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, на які спори поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України від 28 грудня 1960 року, з урахуванням змін та доповнень на час виникнення спірних правовідносин (далі КПК України), провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами Кодексу незалежно від місця вчинення злочину.

Завданнями кримінального судочинства, відповідно до статті 2 КПК України, є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно до частини другої статті 97 КПК України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання, суддя зобовязані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу, відмовити у порушенні кримінальної справи, направити заяву або повідомлення за належністю.

Статті 110, 234, 236 КПК України визначають можливість осіб оскаржити дії органів прокуратури до суду.

Під час дослідження обставин, викладених у заяві або повідомлені про вчинення злочину, прокурор слідчий, орган дізнання, суддя керуються виключно положеннями КПК України, зокрема, статтями 94, 95, 98 цього Кодексу.

Отже, прокурор, слідчий або орган дізнання під час перевірки заяви про злочин та відповідного реагування (або допущення бездіяльності) на неї автоматично набувають статусу особи, яка користується правами та виконує обовязки, передбачені КПК України, є самостійною у визначені напряму процесуальних дій та несе повну відповідальність за їх законне та своєчасне проведення. Тобто, у випадку вчинення відповідачем процесуальних дій (бездіяльності) або прийняття відповідного рішення за КПК України, останній не виконує владних управлінських функцій (вирішує питання премій, розміру зарплати, присвоєння звання тощо) та не має ознак субєкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії (бездіяльність) органів прокуратури та їх посадових осіб під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, вчинюються не в площині виконання владних управлінських функцій, а стосуються лише владних процесуальних функцій.

Крім того, суд, зясовуючи питання щодо правомірності вчинених дій (допущення бездіяльності) або прийняття рішень органами прокуратури під час розгляду заяви або повідомлення про злочин, має встановлювати їх відповідність КПК України, а також визначати наявність підстав для прийняття певного рішення цим органом за конкретною заявою або повідомленням, що до повноважень судів адміністративної юрисдикції не віднесено.

Такий висновок суду узгоджується також з пунктом другим частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який містить обмеження юрисдикції адміністративних судів, зокрема, щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, а також з висновками, викладеними у Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року N6-рп/2001.

Захист прав і свобод людини не може вважатися надійним без надання їй можливості оскаржувати до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, але таке оскарження має здійснюватися у порядку, за яким прийняті такі рішення або вчинені дії, - тобто, встановленим КПК України, що віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у спільному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 334/8/13-11 від 12 березня 2011 року (№ 259/0/4-11 від 11 березня 2011 року).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтею 17, пунктом 1 частини 1 статті 109, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовною заявою до Генерального прокурора України, прокуратури Запорізької області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд даних позовних вимог має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України, що віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Додатково розяснити, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, не допускається.

Направити копію даної ухвали, позовну заяву та додані до неї матеріали на адресу місця перебування ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.В. Пісоцька