Справа № 826/19007/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.
за участю: секретаря судового засіданняНечай Ю.О.
позивачаОСОБА_6
представника позивачаОСОБА_7
представника відповідачаМоланчук В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 826/19007/14 у задоволенні позову відмолено.

У липні 2015 року позивачем подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року, в якій позивач просила скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала дану апеляційну скаргу, в якій просила вказане рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, при цьому посилалася на порушення та неправильне застосування окружним судом норм матеріального і процесуального права, допущені судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

В судове засідання з'явилися позивач та представник позивача, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_9, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни від 18.06.2014, 19:28:10, індексний № 13877091 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_9, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 2715, виданий 07.12.2006, видавник: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Плахута Б.П.

В обґрунтування власних вимог посилалась на те, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2013 року та ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року, реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середою Марією Сергіївною, було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 13877091 від 18.06.2014 19:28:10 про проведення державної реєстрації права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_9, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 2715, виданий 07.12.2006, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Плахута Б.П. Зазначене підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2014, індексний номер витягу: 23182818.

На думку позивача, рішенням відповідача про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9, фактично скасована державна реєстрація права власності позивача на цю квартиру, яка була проведена на підставі укладеного нею договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2008 року із ОСОБА_9

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 826/19007/14 у задоволенні позову відмолено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що підставою для проведення реєстрації права власності був саме договір купівлі-продажу квартири від 07.12.2006 (укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_12), а не рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2013 у справі №2-7863/11, при цьому судами встановлено прийняття відповідачем оскаржуваного рішення із дотриманням ним п.36 Порядку №868 та ч.3 ст.16 Закону №1952

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до окружного суду із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року, посилаючись на скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови, про перегляд якої ставиться питання (п.4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Обґрунтовуючи власні доводи, заявник зазначила, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2015 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2013 року у справі №2-7863/11, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 квітня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца Валентиною Федорівною, зареєстрований в реєстрі № 663.

Таким чином, враховуючи дійсність договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 від 04.04.2008, на час вчинення спірних реєстраційних дій, на думку позивача, у ОСОБА_9 було відсутнє право власності на вказану квартиру, зважаючи зокрема на приписи пункту 1 частини 1 статті 346 Цивільного Кодексу України, в силу яких право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відмовляючи у задоволенні заяви, Окружний адміністративний суд м. Києва керувався тим, що факт скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2013 року не є нововиявленою обставиною, оскільки вказане рішення районного суду не було істотною обставиною для вирішення спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду виходить з такого.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомого неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Таким чином, під нововиявленими обставинами варто розуміти юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, третім особам, їхнім представникам, ні іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Істотність обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це вплинуло б на результат вирішення справи. До критеріїв визначення обставин нововиявленими варто віднести:

- можливість спричинити виникнення, зміну або припинення правовідносин;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке було ухвалено);

- об'єктивне існування цих обставин на момент первинного провадження і прийняття судового акта, але неврахування їх при вирішенні справи з незалежних від суду підстав, а не в результаті помилки суду;

- невідомість про ці обставини ні особі, яка заявила про це, ні суду, в провадженні якого перебувала справа;

- перебування в причинному зв'язку з іншими елементами предмета доказування у справі;

- виявлення лише після набрання судовим рішенням законної сили.

Завданням провадження за нововиявленими обставинами є перегляд справи у зв'язку з виявленням обставин, про які не міг знати адміністративний суд, та ознаками яких є їх істотність, наявність під час розгляду справи й невідомість таких обставин.

Отже, істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду адміністративної справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справі в суді. Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.

В той же час, обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, повинні бути істотними настільки, що врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято, тобто фактично спростовувати зазначені вище висновки суду або свідчити про протилежне.

Під час розгляду адміністративної справи судами встановлено, що представником ОСОБА_9 була подана заява до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.06.2014 р., щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_9 квартири за адресою АДРЕСА_1.

До поданої заяви було додано:

- квитанція №20363922 від 10.06.2014 про сплату реєстраційного збору;

- копія паспорту громадянина України та ідентифікаційний код ОСОБА_14;

- копія паспорту громадянина України та ідентифікаційний код ОСОБА_9;

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, (інвентаризаційна справа №12800), виданого Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна";

- договір купівлі-продажу квартири від 07.12.2006, укладеного між ОСОБА_9та ОСОБА_12 (реєстраційний номер 2715);

- нотаріальна довіреність №1228 від 04.10.2013 від ОСОБА_9 на ОСОБА_14;

- копія рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2013 по справі №2-7683/11;

- копія ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.02.2014 по справі №22-ц/796/3213/2014;

- копія ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2014 по справі №22-ц/796/3213/2014.

За результатами розгляду заяви та доданих до них документів 18.06.2014 державним реєстратором було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13877091.

Суди дійшли висновку, що підставою для проведення реєстрації права власності був договір купівлі-продажу квартири від 07.12.2006 укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_12

Обґрунтовуючи існування на час розгляду адміністративної справи істотних обставин, про які не було відомо сторонам та суду, заявник посилається на рішення Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2015 року, яким скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2013 року у справі №2-7863/11, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 квітня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца Валентиною Федорівною, зареєстрований в реєстрі № 663.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868.

Відповідно до пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 - документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Пунктами 1-2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що до повноважень органу державної реєстрації прав належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 4. ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

За правилами статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 346 Цивільного Кодексу України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2008 року придбала у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1, та зареєструвала право власності на зазначене нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація права власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2006, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 була проведена відповідачем по справі вже після відчуження ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_1, яка була набута ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу із ОСОБА_9 від 04 квітня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 2 квітня 2013 року у справі №2-7863/11 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 квітня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца Валентиною Федорівною, зареєстрований в реєстрі № 663.

Вказане судове рішення надавалося представником ОСОБА_9 разом з іншими документами для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_9 квартири за адресою АДРЕСА_1.

Проте, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2015 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2013 року у справі №2-7863/11.

Вказане рішення Апеляційного суду м. Києва свідчить на користь тієї обставини, що на час вчинення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9, був дійсним договір купівлі-продажу укладений 04 квітня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, правовим наслідком чого є втрата права власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_9 та відповідно його набуття ОСОБА_6

На думку судової колегії, вказана обставина є істотною настільки, що врахування її судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято, оскільки в даному випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови, що переглядається, свідчить на користь тієї обставини, що державна реєстрація права власності на квартиру, в даному випадку, відбулася за особою, яка на час її вчинення, не мала права власності на таке майно з огляду на його відчуження іншій особі.

Оскаржуване рішення відповідача про реєстрацію за ОСОБА_9 права власності на згадану квартиру відбулося в тому числі із врахуванням рішення суду, яке згодом скасоване.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни від 18.06.2014, 19:28:10, індексний № 13877091 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, за ОСОБА_9, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 2715, виданий 07.12.2006, видавник: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Плахута Б.П., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасування постанови постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року.

Керуючись статтями 196, 198, 202, 207, 245, 253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2014 року у справі - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Середи Марії Сергіївни від 18.06.2014, 19:28:10, індексний № 13877091 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, за ОСОБА_9, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 2715, виданий 07.12.2006, видавник: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Плахута Б.П.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.