Справа № 22-а-23403/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Мережко М.В., Оношко Г.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального

захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на

рішення Вишгородського районного суду Київської області від ЗО червня 2010 року по справі за

позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення

Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення одноразової

компенсації сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації

наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською

катастрофою, -

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулись до суду з вказаним позовом, у якому

просила зобовязати відповідача виплатити недоплачену разову компенсацію в сумі

44640 гри. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що управлінням праці та

соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської

області неправомірно не виплачена одноразова компенсація за втрату годувальника, яка

передбачена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2010 року позов

задоволено. Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Вишгородської

районної державної адміністрації Київської області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової

компенсації в звязку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації

наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською

катастрофою у розмірах, що не відповідають от. 48 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII, -

неправомірними. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію

но втраті годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою» № 796 - XII в

Розмірі 44640 грн.

В апеляційній скарзі представник управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області просить скасувати рішення

суду та винеси нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи

апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому

шлюбі з ОСОБА_2, який помер 21 листопада 2009 року. Причина

смерті захворювання, повязане з виконанням звязане з роботами ліквідації наслідків аварії

на Чорнобильській АЕС, згідно експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої

експертної комісії від 26 січня 2010 року № 01/10. (а.с. 8).

ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть

якого була повязана з виконанням роботи при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській

АЕС, належав до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2010

року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на утриманні у свого чоловіка

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому 19 квітня 2010 року управління праці та соціального захисту населення

Вишгородської районної державної адміністрації Київської області було відмовлено у виплаті

одноразової грошової компенсації з посиланням на Закон України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанову Кабінету

Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким

категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з

арештом рахунку Державною виконавчою службою.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідно до вимог ст. 48 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи" ОСОБА_1 має право на отримання одноразової компенсації, оскільки

єдиною умовою для виплати одноразової компенсації сімєю, яка втратила годувальника із

числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є зв'язок

смерті з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата одноразової компенсації сімям,

які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, встановлена у

розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Виплата проводиться із розрахунку мінімальної

Робітної плати на день смерті годувальника.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім

того це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 6, 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплати зазначені в цій статті, проводяться

протягом 1 місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.

Крім того, ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, повязаних з

реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач має право на

отримання одноразової компенсації у звязку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених

до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з

Чорнобильською катастрофою, виходячи з розмірів, встановлених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Такий висновок суду попередньої інстанції відповідає обставинам справи, нормам

матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний

захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати

працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у

старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного

порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і

трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені

в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо

наявності у позивача права на одноразової компенсації в звязку з втратою годувальника із

числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та

смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою у розмірах, що передбачає ст. 48 Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи» і оскільки судом встановлено, що відповідач неправомірно відмовив у виплаті

позивачці вказаних коштів, тому суд обгрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати

підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної

державної адміністрації Київської області залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2010 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

Двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді