Справа № 815/4216/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4216/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Піньковської О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

третя особа: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи начальник ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів № 1957 від 05.06.2015р., № 418о/с від 01.07.2015р., поновлення на посаді,-

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи начальник ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області № 418о/с від 01.07.2015р. в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області № 1957 від 05 червня 2015 року в частині звільнення 05 червня 2015 року з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; стягнути з ГУМВС України в Одеській області грошове утримання за встановленими законодавством нормами за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та стягнення грошового утримання за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ № 1957 від 05 червня 2015 року в частині звільнення 05 червня 2015 року з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 є безпідставним, необґрунтованим та протиправним, винесеним з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки відомості, викладені в зазначеному наказі, не відповідають дійсності, а тому останній підлягає визнанню протиправним та скасуванню. При цьому, позивач зазначає, що не порушував ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та зобовязання, надані ним при прийнятті на службу, а також п.п. 2.4, 2.5, 18.1, 8.7.3 «г» та «е» Правил дорожнього руху України, п.п. 1.1-1.3 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, доручення ГУМВС України в Одеській області № 225 від 08.08.2013р. та не допускав інших дій, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року за результатами встановлення фактичних обставин події 16 травня 2015 року закрито провадження про адміністративне правопорушення щодо позивача в звязку з відсутністю події та складу правопорушення, що послужило однією з підстав прийняття оскаржуваного наказу. Таким чином, позивач стверджує, що підстава його звільнення була необґрунтованою, передчасною та такою, що не знайшла свого підтвердження в обєктивній дійсності і в подальшому була спростована вищевказаним рішенням суду.

Крім того, на думку позивача, відповідач в порушення ст. 47 КЗпП України, п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 29.07.93р., не видав трудову книжку ОСОБА_1 в день звільнення, будь-яких листів з повідомленнями про можливість отримання трудової книжки на адресу позивача не надходило. Позивач зазначив, що через невидачу трудової книжки з вини відповідача позивач не мав змоги влаштуватися на роботу або хоча б стати на облік у центр зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений будь-яких засобів для власного існування, відтак, відповідач зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ГУМВС України в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у запереченнях (а.с. 26-30), зазначивши, що посадові особи ГУМВС України в Одеській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Третя особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні на запитання суду стосовно його думки щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову, залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 01 серпня 1995 року проходив службу в органах внутрішніх справ України в Одеській області, в ГУМВС України в Одеській області з 15 серпня 1999 року, в тому числі в Малиновському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на посаді старшого дільничного інспектора міліції.

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області» № 1957 від 05.06.2015р. (п. 1 наказу) старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 44-45).

На виконання вищезазначеного наказу ГУМВС України в Одеській області 01.07.2015 року виданий наказ № 418 о/с, яким 03 липня 2015 року позивача звільнено у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 134).

Згідно наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 1957 від 05.06.2015р. старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, майора міліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за грубі порушення вимог п. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України № 3460-ІV від 22.02.2006 р., Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 р., зобовязання, наданого при прийнятті на службу до ОВС, п.п. 2.4, 2.5, 18.1, 8.7.3 «г» та «е» Правил дорожнього руху, п.п. 1.1-1.3 позділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.02.2012р., доручення ГУМВС України в Одеській області № 225 від 08.08.2013р., що виразилось у особистісній недисциплінованості, грубому порушенні транспортної дисципліни, невиконанні вимог працівників ДАІ про зупинку транспортного засобу, порушення правил проїзду пішохідних переходів та перехрестя, керуванні автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння, залишенні місця складання адміністративних матеріалів, нещирості під час проведення службового розслідування, не наданні копій відповідних водійських документів на автомобіль «ДЕУ Ланос», номерний знак НОМЕР_1 до СКЗ

Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області, підполковником міліції на підставі наказу ГУМВС України в Одеській області № 1773 від 21.05.2015р. (а.с. 31), проведено службове розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни старшим дільничним інспектором міліції СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, майором міліції ОСОБА_1

Під час службового розслідування було встановлено, що 16.05.2015р. до ВІОС УКЗ ГУМВС з УДАІ ГУМВС України в Одеській області надійшла інформація про керування автомобілем "ДЕУ Ланос" з ознаками алкогольного сп'яніння стосовно старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в ОВС з 21.08.1995р. по 31.10.1995р. та з 21.08.1996 по теперішній час, на займаній посаді з 31.07.2013р.

В ході службового розслідування також встановлено, що 16.05.2015р. приблизно о 19:20 год. екіпажем ДАІ з обслуговування м. Одеси "Маяк-110", у складі інспекторів ДПС взводу № 3 роти ДПС ВДАІ з обслуговування м. Одеси старшин міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на перехресті вулиць Водопровідна та Старосінна у м. Одесі, був помічений автомобіль "ДЕУ Ланос" під керуванням майора міліції ОСОБА_1

При цьому зазначено, що у порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, позивач не зупинився на відповідні сигнали працівників ВДАІ, проігнорував, збільшив швидкість руху та намагався зникнути у напрямку Привокзальної площі. Зазначено, що майор міліції ОСОБА_1, керуючи вищевказаним автомобілем, у порушення вимог Правил дорожнього руху, не надав перевагу у русі пішоходу, який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з боку залізничного вокзалу в напрямку Старосінної площі. Надалі майор міліції ОСОБА_1, ігноруючи вимоги працівників ВДАІ про зупинку, які подавались за допомогою спеціальних звукових та світлових приладів, продовжив рух та, у порушення вимог п. 8.7.3 "г" проігнорував вимоги жовтого сигналу світлофора, який встановлений на регульованому пішохідному переході, після чого продовжуючи рух далі у напрямку Привокзальній площі, у порушення вимог п. 8.7.3 "е" проігнорував вимоги червоного сигналу світлофора, при цьому знов не надав переваги у русі пішоходу, який знаходився на регульованому пішохідному переході, після чого повернув праворуч з вул. Старосінної на Привокзальну площу та зупинив транспортний засіб. Вищевказані порушення Правил дорожнього руху були зафіксовані працівниками ВДАІ за допомогою відеокамери. Під час перевірки документів було встановлено, що майор міліції ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння. У зв'язку з цим працівниками ВДАІ майору міліції ОСОБА_1, у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, було запропоновано пройти тест за допомогою прибору контролю тверезості "Драгер" або проїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння. Однак, останній від проходження тесту та медичного огляду відмовився.

З урахуванням наведеного, висновком службового розслідування, проведеного за фактом грубого порушення транспортної дисципліни працівником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС, майором міліції ОСОБА_1 від 05.06.2015р. рекомендовано звільнити останнього із займаної посади (а.с. 32-34).

Судом встановлено, що за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху працівниками ВДАІ відносно майора міліції ОСОБА_1 складений протокол серії АП1 № 527566 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 43).

Відповідач наголошує, що опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_1, у порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460-ІV від 22.02.2006р., Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155 від 22.02.2012р., виявив нещирість та факт вживання спиртних напоїв заперечив.

Відповідачем надано до суду довідку, в якій зазначено, що опитані в ході службового розслідування інспектори ДПС взводу № 3 роти ДПС ВДАІ з обслуговування м. Одеси старшини міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в своїх поясненнях підтвердили факт керування ОСОБА_1 автомобілем "ДЕУ Ланос" з явними ознаками алкогольного сп'яніння (а.с. 35).

З огляду на зазначене відповідач робить висновок про низькі морально-етичні якості старшого дільничного інспектора СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1, чим обґрунтовує грубе порушення ним вищенаведених приписів діючого законодавства.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 1957 від 05.06.2015р. прийнято рішення про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Із зазначеним наказом позивач був ознайомлений, але від підпису відмовився. 18.05.2015р. матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були направлені до Приморського районного суду м. Одеси.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2015р. по справі № 522/10192/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи правомірність дій відповідачів, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, перш за все слід дослідити питання наявності підстав щодо прийняття останніх.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень регламентований Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Як вбачається зі ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту). Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі, за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Окремо пунктами 66 і 67 зазначеного Положення передбачені підстави звільнення зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення. Так, п.66 цього ж Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення. Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Однак, з аналізу чинного законодавства слідує, що під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ. Тобто, вчинком, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, є скоєння працівником міліції дій чи бездіяльності, які гублять честь і завдає шкоди органам внутрішніх справ, підриваючи до них довір'я з боку населення, є несумісними з нормами професійної етики і принципами моралі. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Ці вимоги відображені, зокрема, у Правилах поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС №155 від 22.02.2012 р., інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Всі обставини скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, мають бути встановлені в процесі проведення службового розслідування, зокрема, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою тощо.

З матеріалів справи вбачається, що підставою звільнення позивача з органів внутрішніх справ є вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши обставини, які слугували підставами для звільнення позивача, суд зазначає наступне.

Щодо факту порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме керування 16.05.2015 року автомобілем в стані алкогольного сп'яніння судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку службового розслідування про зазначені вище обставини до ВІОС УКЗ ГУМВС з УДАІ ГУМВС України в Одеській області надійшла інформація про керування автомобілем "ДЕУ Ланос" з ознаками алкогольного сп'яніння стосовно старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1.

Як вказується у висновку, в ході службового розслідування встановлено, що 16.05.2015р. приблизно о 19:20 год. екіпажем ДАІ з обслуговування м. Одеси "Маяк-110", у складі інспекторів ДПС взводу № 3 роти ДПС ВДАІ з обслуговування м. Одеси старшин міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на перехресті вулиць Водопровідна та Старосінна у м. Одесі, був помічений автомобіль "ДЕУ Ланос" під керуванням майора міліції ОСОБА_1 Йдеться про те, що майор міліції ОСОБА_1, керував вказаним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Відповідачем зазначено, що вищевказані порушення Правил дорожнього руху були зафіксовані працівниками ВДАІ за допомогою відеокамери.

Між тим, з наданого відповідачем до суду відеозапису, який було переглянуто та досліджено під час судового розгляду, не можливо встановити жодного з фактів, що могли б бути належними доказами по справі. Судом встановлено, що вказаний відеозапис фіксує розмову позивача з посадовими особами ДПС ВДАІ, які рухались при цьому вздовж автомобіля останнього.

З відеозапису взагалі не вбачається, що був складений протокол про адміністративне правопорушення за фактом керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Так само не встановлено і обставин, викладених в протоколі серії АП 1№527566 від 16.05.2015р. в частині відмови від проходження медичного огляду в присутності понятих.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2015р. по справі № 522/10192/15-п, яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння) закрито - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Відтак, суд зазначає, що твердження відповідача щодо вказаного судового рішення та його оцінка є безпідставними та неправомірними.

З огляду на наведене, твердження відповідача не підтверджуються належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про міліцію» на службу до міліції приймаються на контрактній основі громадяни, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім рівнем, фізичною підготовкою і станом здоров'я виконувати покладені на міліцію завдання.

Працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність (ст. 25 Закону України «Про міліцію»).

Відповідно до вимог п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991р., особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Вирішуючи питання щодо правомірності звільнення позивача за дискредитацію, суд виходить з того, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України "Про державну службу", Правилах поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.02.2012р. та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

У пункті 66 Положення №114 визначено не окремий вид відповідальності працівника ОВС, а спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення.

Припинення служби за п.66 Положення №114 є найсуворішою санкцією відповідальності працівника ОВС, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

Звільнення за п.66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за пунктом 66 Положення №114, може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли інші заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Натомість з висновку службового розслідування та оскаржуваного наказу про звільнення позивача не вбачається, по-перше, того що позивач своїми навмисними діями скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків, по-друге, відповідачами не доведено, що інші заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми, їх вжиття не дасть бажаного результату.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що позивачем вчинено порушення, які зазначені в оскаржуваних наказах відповідача та вчинено діяння, які дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, в звязку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді позивача з дати, з якої було звільнено, підлягають задоволенню.

Як вбачається зі змісту п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93р., у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Як зазначено позивачем та не спростовувалось відповідачами, при звільненні ОСОБА_1 з посади старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не видано трудову книжку та в подальшому не повідомлялось про можливість отримання останньої.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Поновлюючи позивача на посаді, суд також відповідно до ст.235 КЗпП України та п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів Української РСР від №114 29.07.1991 р. (із змінами та доповненнями), задовольняє вимоги позивача про стягнення утримання за час вимушеного прогулу.

Оскільки грошове забезпечення нараховувалося та виплачувалося позивачу Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, грошове утримання за встановленими законодавством нормами за час вимушеного прогулу з 03.07.2015р. по день поновлення на роботі підлягає стягненню саме з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з вищевикладеного, відповідач не довів суду правомірність оскаржуваних позивачем наказів.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць

На підставі зазначеної норми суд вважає необхідним допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 69, 70, 71, 94, 122, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи начальник ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів № 1957 від 05.06.2015р., № 418о/с від 01.07.2015р., поновлення на посаді, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області № 418о/с від 01.07.2015р. в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області № 1957 від 05 червня 2015 року в частині звільнення 05 червня 2015 року з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Стягнути з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області грошове утримання за встановленими законодавством нормами за час вимушеного прогулу з 05.06.2015р. по день поновлення на роботі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого дільничного інспектора Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та стягнення грошового утримання за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 жовтня 2015 року.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.