Справа № 819/2778/14
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 876/6368/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сліворського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Управління Державтоінспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.12.2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області про поновлення його на роботі, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в подальшому подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління МВС України у Тернопільській області № 563 від 05.12.2009 року про його звільнення з органів внутрішніх справ за ст. 66 Положення про проходження служби в частині, що стосується ОСОБА_1 та наказ Управління МВС України у Тернопільській області №264 о/с від 08.12.2009 року «По особовому складу» та стягнути в його користь з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення 05.12.2009 року по 12.11.2010 року в розмірі 61050 грн..

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року позов задоволено частково.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана постанова судом першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області наказом від 16.01.1995 року № 15 по о/с ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України.

04.12.2009 року ОСОБА_1 було затримано при передачі йому ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 2100 грн. та 1100 доларів США.

05.12.2009 року прокуратурою Тернопільської області стосовно підполковника міліції ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 1681251 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Наказом від 05.12.2009 року № 563 «Про грубі порушення законності та службової дисципліни, допущенні окремими працівниками УДАІ УМВС та покарання винних» підполковника міліції начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції звільнено з Органів внутрішніх справ по ст. 66 Положення про проходження служби за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилась у незаконному вимаганні та отриманні грошової винагороди від гр. Р. за сприяння у здійсненні його підприємницької діяльності по проведенню огляду технічного стану автомобілів.

05.12.2009 року начальником УМВС України в Тернопільській області затверджено висновок службової перевірки за фактом порушення кримінальної справи стосовно начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області, яким службову перевірку за фактом порушення прокуратурою Тернопільської області кримінальної справи стосовно начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1, за ознаками скоєного ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України завершено. За дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилась у незаконному вимаганні та отриманні грошової винагороди від ОСОБА_3 за сприяння у здійсненні його підприємницької діяльності по проведенню огляду технічного стану автомобілів начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1 вважається за необхідне звільнити з ОВС по ст. 66 Положення про проходження служби.

08.12.2009 року наказом від 08.12.2009 року по особовому складу № 264 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 66 (через дискредитацію) Положення про проходження служби на підставі висновку про звільнення, наказу УМВС України в Тернопільській області від 05.12.2009 року № 563, згоди ДДАІ МВС України від 08.12.2009 року № 4/10-1125.

ОСОБА_1 05.12.2009 року затриманий в порядку ст. 115 КПК України по підозрі у вчиненні злочину. Постановою Тернопільского міськрайонного суду від 07.12.2009 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Постановою того ж суду від 04.02.2010 року строк тримання під вартою продовжено до 4 місяців. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 02.04.2010 року відмовлено в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_1 03.04.2010 року органами досудового слідства раніше обраний запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд з місця постійного проживання. Вказаний запобіжний захід скасовано вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2014 року.

З 05 грудня 2009 року по квітень 2010 року позивач перебував під вартою за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

27.06.2014 року за результатами розгляду Козівським районним судом Тернопільської області кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, ОСОБА_1 визнано не винним у зв'язку із відсутністю у його діях складу злочину згідно ст. 6 п. 2 КК України виправдано, а кримінальну справу закрито.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15.10.2014 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2014 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2015 року відмовлено прокурору Семенцю О.А., який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 для перевірки у касаційному порядку.

Позивач 28.10.2014 року звернувся із заявою до Начальника УМВС України в Тернопільській області про скасування наказу № 264 о/с від 08.12.2009 року і поновлення його на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції та виплатити йому матеріальних збитків внаслідок незаконного звільнення з 09.12.2009 року по 12.11.2010 року. 12.11.2014 року за вих. 21/10-921 йому надано відповідь про відсутність правових підстав для скасування вищезазначеного наказу, зважаючи на те, що підставою його звільнення слугувало скоєння вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу, а не притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про міліцію», працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність .

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV службова дисципліна - це втримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги присяги працівника ОВС України, статутів і наказів прямих начальників, службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб (ст. 7 Статуту ).

Відповідно до п. 66 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як зазначено у висновку службової перевірки, затвердженому начальником УМВС України в Тернопільській області 05.12.2009 року за фактом порушення кримінальної справи стосовно начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області, підставою для її проведення послужила інформація про грубі порушення законності та службової дисципліни, допущені начальником відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області підполковником міліції ОСОБА_1 Як підстави складеного висновку вказано наступне: на основі заяви, витягу з протоколу № 4 та свідоцтва про атестацію № РХ-0001/08, у відповідності до Тимчасового положення про уповноваження суб'єктів господарювання на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, 20.01.2009 року ОСОБА_3 було уповноважено на проведення перевірок технічного стану колісних транспортних засобів під час здійснення ним державного технічного огляду. Пункт технічного контролю приватного підприємця ОСОБА_3 розташований у АДРЕСА_1, адреса суб'єкта: АДРЕСА_2.

Крім цього зазначено, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року № 1067, здійснення державного контролю за дотриманням уповноваженими суб'єктами господарювання вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду покладається на департамент Державтоінспекції МВС України. Контроль за дотриманням приватним підприємцем гр. ОСОБА_3 вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду здійснював начальник відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області підполковник міліції ОСОБА_1

Також вказано, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в області до виконання своїх обов'язків відносився недобросовісно і використовував своє службове становище всупереч інтересам служби. Так, протягом 2009 року ОСОБА_1 схиляв гр. ОСОБА_3 до незаконної передачі грошових коштів за проведену ним діагностику транспортних засобів, з цією метою він свідомо створював різного роду перешкоди в підприємницькій діяльності ОСОБА_3 і під час зустрічей з останнім вчиняв на нього психологічний тиск. Приватний підприємець ОСОБА_3, будучи неспроможним виконати вимоги підполковника міліції ОСОБА_1 і розуміючи незаконність дій останнього, звернувся із відповідною заявою до УСБУ в Тернопільській області.

Зазначено, що 04.12.2005 року приблизно в 17 годині, за попередньою домовленістю, підполковник міліції ОСОБА_1 зустрівся з ОСОБА_3 в адмінприміщенні МІДІ «Апіс», що в м. Бережани по вул. Рогатинській, 101/1, куди прибув на службовому автомобілі ДАІ. В ході розмови, яка відбувалась під контролем співробітників УСБУ в Тернопільській області підполковник міліції ОСОБА_1 незаконно вимагав від гр. ОСОБА_3 в якості матеріальної винагороди гроші в сумі 110 тис. грн. Виконуючи незаконну вимогу підполковника міліції ОСОБА_1 ОСОБА_3 передав останньому грошові кошти в сумі 2100 грн. та 1100 доларів США за сприяння у здійсненні його підприємницької діяльності по проведенню огляду технічного стану автомобілів та не перешкоджання у здійсненні такої діяльності надалі. В момент отримання вказаних грошей підполковник міліції ОСОБА_1 був викритий та задокументований працівниками УСБУ в Тернопільській області

Прокуратурою Тернопільської області стосовно підполковника міліції ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 1681251 за ознаками скоєного ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. Підставою для порушення кримінальної справи послужила заява ОСОБА_3 про незаконне вимагання у нього хабара підполковником міліції ОСОБА_1, а також зібрані матеріали дослідчої перевірки. У висновку також зазначено, що на час його складання по кримінальній справі № 1681251 проводиться досудове слідство.

Саме на підставі викладених вище обставин відповідачем зроблено висновок про необхідність звільнення з органів внутрішніх справ по ст. 66 Положення про проходження служби за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що проявилось у незаконному вимаганні та отриманні грошової винагороди від ОСОБА_3 за сприяння у здійсненні його підприємницької діяльності по проведенню огляду технічного стану автомобілів начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області підполковника міліції ОСОБА_1.

Аналогічні підстави звільнення позивача вказано у наказі від 05.12.2009 року № 563 «Про грубі порушення законності та службової дисципліни, допущені окремими працівниками УДАІ УМВС та покарання винних».

Вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2014 року та ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 15.10.2014 року встановлено, що при досудовому та судовому слідстві не встановлено у відношеннях між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ознак вимагання, погрози вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які могли б заподіяти шкоду правам та законним інтересам ОСОБА_3, тобто з боку ОСОБА_1 неправомірних дій чи поведінки відносно ОСОБА_3 не було. ОСОБА_1, виконуючи обов'язки начальника відділення Державноінспекції з обслуговування адміністративної території Бережанського району, відповідно до посадових повноважень, Кодексу про адміністративні правопорушення, Постанови Кабінету Міністрів України № 606 від 09.07.2008 року «Про затвердження порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів та № 1067 від 10.12.2008 року «Про затвердження порядку проведення державного контролю за дотриманням уповноваженими суб'єктами господарювання вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду», не був наділений повноваженнями щодо сприяння у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_3 по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, не володів правом на припинення, зупинення або створення інших перешкод для підприємницької діяльності ОСОБА_3 Також у вироку зазначено, що при судовому розгляді не здобуто доказів, котрі вказували, що мотивом передачі ОСОБА_3 грошей були його взаємостосунки з посадовою особою, а не приватні взаємовідносини та які конкретні дії на користь ОСОБА_3 виконав підсудний ОСОБА_1 з використанням наданої йому влади.

Тобто, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, (вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2014 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15.10.2014 року), факти, які стали підставою висновків службової перевірки та оскаржуваних позивачем наказів, а саме, схиляння ОСОБА_1 ОСОБА_3 до незаконної передачі грошових коштів за проведену ним діагностику транспортних засобів та свідомого створення різного роду перешкод в підприємницькій діяльності ОСОБА_3, вчинення на нього психологічного тиску та незаконного вимагання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 в якості матеріальної винагороди грошей в сумі 110 тис. грн. спростовані.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 66 положення № 114, відповідно до якого, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що наслідком вчинення такого проступку є дискредитація органів внутрішніх справ, втрата довіри, сумніви в компетентності, неупередженості працівника міліції.

Оскільки, вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2014 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15.10.2014 року спростовано факти, які стали підставою висновків службової перевірки та оскаржуваних позивачем наказів і враховуючи, що ОСОБА_1 визнано невинним в одержанні хабара у великому розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням хабара, колегія суддів дійшла висновку, що проступку внаслідок якого настала б дискредитація органів внутрішніх справ, втрата довіри, сумніви в компетентності, неупередженості працівника міліції ОСОБА_1 не здійснено, а тому підстава для прийняття оскаржуваних наказів відсутня.

Враховуючи вищевикладене, за результатами оцінки судом наданих сторонами доказів стосовно підстав для звільнення позивача за п. 66 Положення № 114 за дискредитацію, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними та скасування наказу УМВС в Тернопільській області від 05.12.2009 року № 563 та, відповідно, прийнятого на його підставі наказу УМВС в Тернопільській області по особовому складу від 08.12.2009 року № 264 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 66 (через дискредитацію) у частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Оскільки приписами п. 24 Положення № 114 встановлено, що, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік, та з урахуванням визнання протиправними та скасування вищезазначених, вимоги позивача щодо його поновлення на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Тернопільській області, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, виплата якого, нерозривно пов'язана з ухваленням рішення про поновлення звільненої без законних підстав особи підлягають до задоволення.

Посилання відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області як на обставину, що підтверджує дискредитацію приймання активної участі ОСОБА_1 у організації роботи лабораторії з контролю за якістю технічного стану колісного транспорту, зокрема, вкладення власних коштів в цю діяльність, яка на його думку не має жодного відношення до функцій органів внутрішніх справ та його службових обов'язків. При цьому представник посилається на порушення ОСОБА_1 вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію» щодо заборони працівникам міліції займатись будь-якими видами підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують, що ОСОБА_1 займався підприємницькою діяльністю (реєстрація в установленому законом порядку як фізичної особи-підприємця, докази отримання ним прибутку від такої діяльності, докази притягнення його до відповідальності за незаконну підприємницьку діяльність чи за порушення обмежень, передбачених ст. 18 Закону України «Про міліцію») сторонами суду не надано та не доказано відповідачем.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом перевіряється законність дій відповідачів у спірних правовідносинах на момент прийняття оспорюваних наказів, а у підставах цих наказів відповідач не посилається на порушення ОСОБА_1 обмежень, передбачених ст. 18 Закону України «Про міліцію», як на підставу звільнення його з органів внутрішніх справ за дискредитацію. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що вимушений прогул тривав в даному випадку з 05.12.2009 року по 12.11.2010 року, та становить 27588 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року у справі № 819/2778/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 09.10.2015 року