Справа № 2а-5033/12/1370
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р. Справа № 876/4956/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

представника позивача Мочурад І.І.,

представника відповідача Трофимчук О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства " Львівтеплоенерго" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року по справі № 2а-5033/12/1370 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Львівський обласний центр зайнятості звернувся в суд з позовом, яким просив стягнути з Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" на їх користь штраф в сумі 36 919,73 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що про вивільнення працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України Львівський міський центр зайнятості було належно і своєчасно повідомлено, тому порушення, про які зазначено в акті перевірки від 18.04.2013 року, безпідставні, а прийняте на підставі цього акта рішення №6 від 24.04.2012 року є неправомірним.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги, а представник відповідача підтримала їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року Інспекція з контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості провела перевірку на предмет дотримання у ЛМКП «Львівтеплоенерго» вимог законодавства про зайнятість населення, за наслідками якої складено акт № 25 від 18.04.2012 року.

Відповідно до цього акта, під час перевірки встановлено, що на підставі наказу від 29.12.2011 року № 759-к у зв'язку зі скороченням чисельності працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з 01.07.2012 року звільнено із займаної посади лікаря-стоматолога відділу соціального забезпечення працівників ОСОБА_3 Проте, всупереч вимог п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» керівництво ЛМКП «Львівтеплоенерго» не подало державній службі зайнятості інформацію за формою №4-ПН (факт) «Звіт про фактичне вивільнення працівників», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року №420.

На підставі акта №25 від 18.04.2012 року Інспекція по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення прийняла рішення №6 від 24.04.2012 року про накладення на ЛМКП «Львівтеплоенерго» штрафних санкцій в розмірі річної заробітної плати вивільненого працівника, що становить 36 919,73 грн.

У вимозі від 25.04.2012 року (до якої було долучено згадане рішення), надісланій директору ЛМКП «Львівтеплоенерго», Львівський обласний центр зайнятості повідомив про необхідність виконати рішення № 6 від 24.04.2012 року та у місячний термін сплати суму штрафу. У зв'язку з тим, що відповідач у встановлений йому строк не сплатив штрафних санкцій, застосованих згідно з рішенням № 6 від 24.04.2012 року, Львівський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Відповідач, не погоджуючись з правомірністю застосування до нього штрафних санкцій, під час судового розгляду даної адміністративної справи звернувся до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення №6 від 24.04.2012 року. До набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за цим позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго», провадження у справі №2а-5033/12/1370 було зупинено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року по справі №2а-4630/12/1370 позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено та скасовано рішення №6 від 24.04.2012 року про накладення штрафних санкцій в сумі 36919,73 грн. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року скасовано згадану вище постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 року та прийнято нову, якою у задоволення позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» про скасування рішення №6 від 24.04.2012 року відмовлено.

Згідно з частиною 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-XII (чинного станом на дату виникнення правовідносин, пов'язаних зі звільненням працівника ЛМКП «Львівтеплоенерго» у зв'язку зі скороченням чисельності працівників на підставі наказу №759-к від 29.12.2011 року) при вивільненні працівників (у тому числі працюючих пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - направляють списки фактично вивільнених працівників, зазначаючи в них інвалідів. У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних працівників.

Згідно з пунктом 6 Положення «Про інспекцію по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення» від 24.06.1991 року № 47 (чинної станом на дату виникнення спірних правовідносин) Інспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірку додержання законодавства про зайнятість населення підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, фермерами та іншими роботодавцями, у тому числі, щодо подання державній службі зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), про всіх прийнятих працівників, про наступне вивільнення працівників та фактично вивільнених працівників. Відповідно до підп. «г» п. 8 цього Положення Інспекція має право застосовувати економічні санкції до підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності й господарювання, за порушення законодавства про зайнятість населення, передбачені статтями 5 і 20 Закону України «Про зайнятість населення» і за недодержання вимог статей 8 і 18 зазначеного Закону.

Контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності законодавства про зайнятість населення, відповідно до пункту 4 Положення «Про державну службу зайнятості», затвердженого постановою Кабміну від 24.06.1991 року № 47, покладено на державну службу зайнятості. Відповідно до пункту 8 цього Положення, державна служба зайнятості має право стягувати відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» штрафи з підприємств, установ, організації, незалежно від форми власності у разі неподання або порушення строків подання державній службі зайнятості письмового повідомлення про наступне вивільнення працівників, як це передбачено пунктом 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Даний позов заявлено у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення Інспекції з контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості № 6 від 24.04.2012 року про накладення штрафних санкцій в сумі 36919,73 грн. Питання про правомірність цього рішення було предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» про скасування рішення № 6 від 24.04.2012 року відмовлено. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України, набрала законної сили з моменту проголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність прийняття рішення №6 від 24.04.2012 року про накладення на ЛМКП «Львівтеплоенерго» штрафних санкцій встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Відповідно, при вирішенні даного спору суд дає оцінку лише тим обставинам, які свідчать про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій в сумі 36919,73 грн.

Судом встановлено, що станом на дату судового розгляду справи рішення Інспекції з контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення Львівського обласного центру зайнятості № 6 від 24.04.2012 року в судовому порядку не скасоване, отже є чинним та обов'язковим до виконання. Штрафні санкції, застосовані на підставі цього рішення в сумі 36 919,73 грн. відповідач станом на дату судового розгляду справи не сплатив.

Зважаючи на наведене вище, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року по справі № 2а-5033/12/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич