Справа № 22-а-9119/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про перерахунок пенсії та стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2009 року позивачка звернулася до суду із позовом, посилаюсь на те , що відповідачем порушено її право на отримання щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю за 1999 рік по січень 2008 року.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру що проживає в зоні посиленого радіологічного контролю з липня 2007 по 31 грудня 2008 року із застосуванням ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та застосувати ч.2 ст.99 КАС України.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка є пенсіонеркою і постійно проживає на території Вишгородського району тобто в зоні посиленого радіологічного контролю, а отже є субєктом, визначеним у ст.39 ч.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено виплата та отримання щомісячної грошової доплати.

Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачу у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку доплати, передбаченої ст.39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині Задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тому, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат за період з липня 2007 по 31 грудня 2008 року, оскільки позивачка звернулася 04 березня 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві а.с.2).

Також, суд залишив поза увагою, що лише 22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", тому позовні вимоги підлягають задоволенню, починаючи з 22 травня 2008 року.

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС України, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, момент звернення до суду 04 березні 2009 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню від 22 травня 2008 року.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування постанови суду та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2009 року змінити в частині періоду, за який повинен бути здійснений нарахування та виплата ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, заборгованість з доплати, передбачену ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначивши даний період «з 22 травня 2008 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: