Справа № 22-а-6917/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Таргоній Д.О., Панасюка С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква, про зобовязання провести перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України м.Білій Церкві по відмові у здійсненні перерахунку та виплати їй пенсії в розмірі встановленому ст.ст. 50, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві провести перерахунок та виплату їй недоплаченої суми пенсії по інвалідності в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01 січня 2008 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року позов задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві, які полягають у не проведенні перерахунку та виплати державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законами України про державний бюджет на відповідний рік, прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 01 січня 2008 року.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з встановленого законами України про державний бюджет на відповідний рік, прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, позичаючи з 01 січня 2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч.4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Позивачка, оспорюючи дії відповідача, вважав, що він отримує державну та додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з чим і звернулась до суду за захистом своїх прав. Посилався на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивачка зареєстрована і проживає у м. Біла Церква, перебуває на обліку у відповідача та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом II групи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції правомірно виходив з того, що діями відповідача порушено право позивача та діюче законодавство.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Механізм обчислення вказаних пенсій передбачений постановою КМ України від 30.05.1997 року № 523 "Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка є чинною і положення постанови стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Кабінетом Міністрів України 27.12.2005 року прийнята постанова № 1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності з 01.01.2006 року і якою передбачено підвищення пенсій по інвалідності потерпілим від Чорнобильської катастрофи і установлено тверді розміри пенсій в залежності від групи та причини інвалідності потерпілих, нижче яких не може бути мінімальний розмір пенсії, передбачений ч.4 ст. 54 вказаного Закону.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при вирішенні даного спору щодо визначення розміру пенсії та додаткової пенсії позивачів підлягають застосуванню саме положення ст.ст.50, 54 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі здійснити нарахування позивачу з 01.01.2008 року не врахував позовну давність встановленої КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач звернувся до суду 13 липня 2009 року, то враховуючи положення ст.99 КАС України та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 13 липня 2008 року з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

За наведених обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року змінити, в частині періоду, за який повинен бути здійснений перерахунок та виплата різниці недоотриманої пенсії ОСОБА_1 зазначивши даний період «від 13 липня 2008 року».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді: