Справа № 357/15321/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/11429/15
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В.,
Тракало В.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про призначення пенсії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року,
встановив:
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області (далі УПФУ в м. Білій Церкві) про визнання протиправним рішення від 01.07.2014р. №238, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії - з 01.07.2014 р.
Позов обґрунтував тим, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень, не прийняв надані позивачем документи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 року № 22-1.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року, відмовлено в задоволенні позову.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і направити справу на новий розгляд. Посилається на те, що ним було надано усі необхідні документи, які можуть підтвердити періоди, населений пункт чи об`єкт, де проводились роботи в зоні відчуження, зокрема, довідку форми № 122.
В запереченні на касаційну скаргу відповідач зазначив про необґрунтованість її доводів, просить залишити судові рішення першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, віднесеним до категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 21.01.1993 р.
Після досягнення 55 років позивач звернувся до УПФУ в м. Білій Церкві із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням начальника УПФУ в м. Білій Церкві від 01.07.2014 р. № 238 позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не були надані первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому рішення відповідача є законним.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього закону.
Згідно з пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення пенсії надано копію акту від 04.07.1991р. про призначення позивача водієм по перевезенню особистих речей евакуйованого ОСОБА_2 з м. Чорнобиля в м. Білу Церкву 22.11.1986 р.; копію рішення комісії Білоцерківського районного ДРБУ від 14.08.1991р. № 173 про визнання позивача учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; копію пояснення ОСОБА_1 від 04.04.1991 р. про перебування в м. Чорнобилі та копію його заяви від 15.01.1993 р. про оплату за період перебування в м. Чорнобиль 22.11.1986 р.; довідку від 13.05.2014 р. № 12 про період роботи позивача в Білоцерківському районному шляховому ремонтно-будівельному управлінні З 28.04.1980 р. по 14.10.1996 р., яке було реорганізовано в філію «Білоцерківський райавтодор», а з 30.09.2004 р. утворена філія «Білоцерківське райДУ»; копію відомості по нарахуванню заробітної плати за березень 1993 року по Білоцерківському райДРБУ та копію довідки від 03.07.2014 р. № 85, видану філією «Білоцерківське райДУ», про те, що згідно особового рахунку водія ОСОБА_1 йому проведена оплата праці в підвищеному розмірі за період виконання робіт в Чорнобильській зоні 22 листопада 1986 року в сумі 11 крб.36 коп. в березні 1993 року.
В поданій позивачем до УПФУ в м. Білій Церкві довідці форми № 122 від 20.05.2014р. № 19, яку видано філією «Білоцерківське районне дорожнє управління», вказано на те, що ОСОБА_1 працював в зоні відчуження з 22 листопада 1986 року по 22 листопада 1986 року.
Однак надані позивачем копія акту від 04.07.1991 р. про призначення позивача водієм по перевезенню особистих речей евакуйованого ОСОБА_2 з м. Чорнобиля в м. Білу Церкву 22.11.1986 р. та копія рішення комісії Білоцерківського районного ДРБУ від 14.08.1991 р. № 173 про визнання позивача учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не можуть вважатися належними доказами по справі, оскільки не передбачені в переліку документів, визначених Порядком, а перевезення переселенця і його майна не є роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.
Згідно з актом від 01.07.2014р. зустрічної перевірки факту участі в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та достовірності видачі довідки про заробітну плату від 20.05.2014 р. №16 на гр. ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1991 р. по 30.09.1996 р. в філії «Білоцерківське районне дорожнє управління», проведеної в межах компетенції та повноважень відповідача, встановлено необґрунтованість видачі цієї довідки та безпідставне нарахування підвищеної оплати праці в березні 1993 року за роботу в Чорнобильській зоні за 22.11.1986 р. без жодних стверджуючих документів в порушення приписів постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які зайняті на роботах, що пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища», листа Мінпраці України від 29.10.1992 р. № 09-3751, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС від 29.10.1992 р. № 1082/ЗК та Міністерства фінансів України від 29.10.1992 р. № 13-412/308.
За наведених обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутні первинні документи про роботу позивача в зоні відчуження, а саме: накази про відрядження ОСОБА_1 на роботу в Чорнобильську зону та табелі обліку робочого часу на підприємстві, дорожні листи, відповідно до яких позивач направлявся на виїзд в зону відчуження, відомості про оплату праці позивача за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Тобто відсутні будь-які належні докази того, що позивач виконував роботи в зоні відчуження, в якому саме населеному пункті і коли саме.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Ліпський Д.В.
Тракало В.В.