Справа № 806/1806/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/50346/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови від 20.02.2014 року № 101060001/2014/00045 та рішення № 101060001/2014/300044/1 від 20.02.2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» звернулося до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови від 20.02.2014 року № 101060001/2014/00045 та рішення № 101060001/2014/300044/1 від 20.02.2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 року позовні вимоги ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» було задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.02.2014 року № 101060001/2014/00045. Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 20.02.2014 року № 101060001/2014/300044/1.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року апеляційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Житомирська митниця Міндоходів, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Житомирської митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 15.05.2013 року між ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» (Покупець) та ММ-Інвест Чеська Республіка (Продавець) укладено контракт № 012/2012 від 15.05.2013 року, відповідно до умов якого Продавець виготовляє та продає, а Покупець купляє хміль сорту Житецький призначений для виготовлення пива, згідно Додатку № 1 до даного Контракту, який є невід'ємною його частиною.

18.02.2014 року ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» було подано до митного органу митну декларацію № 101060001/2014/000522 для митного оформлення товару - Житецького ароматного гранульованого хмелю вагою 19200 кг по ціні 7,50 Євро за 1 кг.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 101/2012/0000141 від 20.01.2014 року, міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 1672207 від 12.02.2014 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 20141403 від 12.02.2014 року, пакувальний лист № 20141403/2013 від 12.02.2014 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №№ 1, 2 від 15.05.2013 року, контракт 3 012/2012 від 15.05.2013 року, договір (контракт) про перевезення № 3784 від 11.04.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3506 від 22.01.2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 12.02.2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «ввезення») № 2730 від 2.02.2014 року, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) № 2730 від 12.02.2014 року, резервну позицію, фітосанітарний сертифікат, який видається країною-експортером (використовується для проведення попереднього документального контролю), карантинний дозвіл № 75/00006 від 08.01.2014 року, сертифікат про походження товару загальної форми від 17.02.2014 року, довідку про транспортні витрати, сертифікат якості б/н від 10.02.2014 року, копія митної декларації країни відправлення MRN14CZ6200002GL4XTI0 від 12.02.2014 року.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів, поданих разом з митною декларацією № 101060001/2014/000522, Житомирською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 101060001/2014/300044/1 від 20.02.2014 року.

Відповідно до вказаного рішення митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності, а подані додаткові документи не підготовлені належним чином та не можуть бути використані для підтвердження митної вартості. За інформацією, яка наявна у органу доходів і зборів, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-64 Митного кодексу України. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях: на основі митних декларацій № 100250001/2013/80161 від 26.12.2013 року, з урахуванням коригувань на обсяг партії схожих товарів, умови поставки, комерційні умови тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Митним органом скориговано ціну товару в сторону її завищення з 7,50 Євро за кг до 9,13 Євро за кг та надано картку відмови в митному оформленні випуску товару № 101060001/2014/00045 від 20.02.2014 року.

На вимогу митного органу, позивачем додатково було надано висновок промислової палати про те, що вартість гранульованого хмелю відповідає контрактній ціна та прайс-лист фірми виробника.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно із положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, що до дотримання позивачем вимог статті 53 Кодексу та надання відповідачу для митного оформлення імпортованого товару відповідних документів, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

Митний орган не погодився з наданими декларантом до митного оформлення відомостями по основному методу, оскільки, на його думку, митна вартість товару, визначена товариством, значною мірою відрізнялася від вартості товару на схожий (аналогічний) товар, яка міститься у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України, на підставі чого відповідачем зроблено висновок, що товариством було занижено митну вартість товару, в наслідок чого було прийнято рішення про коригування митної вартості товару та видано картки відмови в митному оформленні товару.

Судова колегія зазначає, що наявність у митного органу права на витребування додаткових документів не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів.

Крім цього, митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Таким чином, автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, наявності попиту та пропозиції тощо.

Згідно із частиною 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Враховуючи, що митний орган при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу її визначення, не зазначив у графі 33 оскаржуваного рішення інформації, яка використовувалася митним органом при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, визнавши протиправними та скасувавши рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 20.02.2014 року № 101060001/2014/300044/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.02.2014 року № 101060001/2014/00045.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законним і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови від 20.02.2014 року № 101060001/2014/00045 та рішення № 101060001/2014/300044/1 від 20.02.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз