Справа № 22-а-24261/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

Іменем України,

27 жовтня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в

складі:

Головуючого: судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Мережко М.В., Оношко Г.М.

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального

захисту населення Ставищанської районної державної адміністрації Київської області на

рішення Ставищанського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення

Ставищанської районної державної адміністрації Київської області про визнання

неправомірними дій та зобовязання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Ставищенського районного суду Київської

області з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ставищанської

районної державної адміністрації Київської області, в якому просила стягнути з відповідача

на її користь недоотриману суму одноразової компенсації при встановлені інвалідності на

10 жовтня 2008 рік в розмірі 45 (сорока пяти) мінімальних заробітних плат, передбачену абз.

3 ч.1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є учасником ліквідації

наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та з 10 жовтня 2008 року їй встановлена

інвалідність 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС, а відтак має право на отримання компенсації, передбаченої абз. З ч. 1

ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", виплата якої, за її твердженням, не проводилася в повному

обсязі.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року позов

задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну

скаргу, в якій просить скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області

від 29 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні

позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення

Ставищанської районної державної адміністрації Київської області. В обґрунтування

апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального

та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи

апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з

наступного.

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та з 10 жовтня 2008 року їй була встановлена інвалідність 2-ї групи внаслідок

захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо підтверджується випискою із акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 329840 від 10 жовтня 2009

року (а. с. 8).

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач, за шкоду заподіяну здоровю, має право на виплату одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітні плат. При цьому, розмір заробітної плати визначається на момент виплати. Виплату грошового

допомоги проводять органи соціального забезпечення громадян за місцем їх проживання.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення зміну до

деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI було внесено зміна достатті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим частину 1 статті 48 вказаного Закону було викладено у наступній редакції, а саме: "Одноразова компенсація учасника

ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок

Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до

учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть, яких пов'язана

Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку

та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами

вирішенні даного спору при визначенні розміру виплат застосуванню підлягають саме нормами ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови КМУ № 836, які істотно звужують обсяг,

встановлених законом прав.

Вирішуючи питання про те, положення якого закону підлягають застосуванню для

вирішення спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст.75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом

законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в

тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який

би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від

З жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив

"Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована

однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом

суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме

застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й

те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично

скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є

обов'язковими до виконання на території України.

Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного

Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України "Про Державний

бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"

фактично змінено положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який діяв у часі раніше, пріоритетними

в даному випадку є положення статей Закону України "Про Державний бюджет України на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Разом з тим, судовою колегією враховується, що Конституційним Судом України

положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення

змін до деяких законодавчих актів України", якими зупинено дію ч. 1 ст. 48 Закону України

"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є

неконституційними).

Отже, визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет

України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" втратили

чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 22 травня 2008 р.

N 10-рп/2008 .

Крім того, за загальновизнаним принципом права, закріпленим у ст. 58 Конституції

України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до

певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час

дії якого вони настали.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, колегія

суддів приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, а відтак

вважає їх таким, що підлягають до задоволення.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть

слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Ставищанської

районної державної адміністрації Київської області залишити без задоволення .

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 29 липня 2010 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

Двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді