Справа № 2а-1693/11/2770
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/27112/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ліпського Д.В.,

Малиніна В.В.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Першого заступника прокурора міста Севастополя в інтересах управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі міста Севастополя до Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» про стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» (далі - Товариство) на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Перший заступник прокурора міста Севастополя пред'явив в суді позов в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі міста Севастополя (далі - Управління ПФУ), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив стягнути з Товариства заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень 2011 року в сумі 134 499, 18 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 4 вересня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень 2011 року в сумі 63 966, 81 грн.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про часткове задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 132 594, 31 грн.

В обґрунтування касаційної скарги Товариство посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятого ним рішення та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу Управління ПФУ просить залишити без змін рішення апеляційного суду попередніх інстанцій, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що Товариство зареєстроване в Управлінні ПФУ як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII".

Згідно абзацу 1 частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди вищезгаданим особам пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом № 1058-IV витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пунктів "а","б"-"з" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за Списками № 1, № 2 покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Порядок відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція), затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно з пунктом 6 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, правильними є висновок апеляційного суду про стягнення з Товариства заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками №1 та №2.

Також колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про протиправність включення до відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки безпідставність такого відшкодування була встановлена постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 3 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року, яка набрала законної сили.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, то, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» відхилити, а постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

Д.В. Ліпський

В.В. Малинін