Справа № 2а-9588/11
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ К/800/34868/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ліпського Д.В.,

Малиніна В.В.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі міста Кривого Рогу про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Саксаганського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 2 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в суді позов до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі міста Кривого Рогу (далі - Управління ПФУ), в якому просила визнати дії протиправними та зобов'язати зарахувати до 20-річного стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію за вислугою років, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського - 3 роки 4 місяці 13 днів та період перебування в частково оплачуваних відпустках по догляду за дітьми - 4 роки 6 місяці, а також здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням фактично отриманих сум, з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 послалась на положення статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-XII), якими встановлено правила пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих, згідно з якими до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, крім іншого, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 2 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися судами в процесі її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 1982 року по 28 квітня 1990 року навчалася Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського (після реорганізації - Харківська юридична академія) на заочному відділенні у Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського (після реорганізації - Харківська юридична академія). В цей же період працювала на посаді секретаря-машиністки на Гірничозбагачувальному об'єднанні «Якутзоло» (з 2 червня 1981 року по 31 липня 1984 року), а пізніше юрисконсультом у житловому відділі Об'єднання «Кривбасруда» (з 27 грудня 1984 року по 28 лютого 1994 року). В період роботи в Об'єднанні «Кривбасруда» знаходилась у декретній відпустці по догляду за донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період з 20 жовтня 1995 року по 21 травня 2008 року працювала в органах прокуратури України.

З 22 травня 2008 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII.

16 серпня 2011 року ОСОБА_4 звернулася до Управління ПФУ із заявою про зарахування до стажу роботи за вислугою років половини строку навчання у вищому навчальному закладі та періоду перебування у частково оплачуваних відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, однак листом від 6 вересня 2011 року № В-04325 в задоволенні заяви було відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з частиною п'ятою зазначеної статті Закону № 1789-XII до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Для того, щоб установити, чи зараховується до вислуги років позивача половина строку навчання на заочному факультеті у ВНЗ, необхідно з'ясувати зміст таких понять, як «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Підпунктом 6.3 пункту 6 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 2 червня 1993 року № 161 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України

23 листопада 1993 року за № 173), передбачено, що вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації без відриву від виробництва.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону № 1788-XII передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону № 1789-XII.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Наведене вище свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчання на заочному факультеті, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 протягом періоду навчання на заочному факультеті в Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського працювала на різних підприємствах. Тобто за цей час вона має стаж роботи, але не спеціальний, а загальний.

З огляду на наведене, навчання на заочному факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом України у постановах від 5 листопада 2013 року (справа № 21-289а13) та 22 квітня 2014 року (справа № 21-65а14).

Оскільки в період роботи на прокурорських посадах позивач не знаходилась у відпустці по догляду за дітьми, то зазначений період не може бути зарахований до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачене статтею 50-1 Закону № 1789ХІІ для прокурорів і слідчих.

За таких обставин, суди правильно встановили обставини справи, дали належну оцінку доказам, зібраним по справі, та прийняли законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, то, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 2 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам.

Судді В.В. Швець

Д.В. Ліпський

В.В. Малинін