Справа № 2а-135/10
Суддя: Панасенко О. П.
Дата ухвалення: 2010-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-135/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Панасенко О.П. при секретарі Гаркавенко Е.О.

за участю представників позивача та представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Марганці про визнання рішення незаконним та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2010 року Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання рішення УГІФУ в м. Марганці незаконним та зобов'язання вчинити певні дії. вказуючи, що з 2001 року ній було призначено пільгову пенсію, яку вона і отримувала. В листопаді 2005 року вона виїхала на постійне місце проживання до США, перед виїздом за кордон ній було виплачено пенсію на наступні 6 місяців, після чого нарахування та виплату пенсії було припинено відповідно до ч. 2 ст. 92 закону «Про пенсійне забезпечення». Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року визнано неконституційним положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. .51 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і тому 15.12.2009 року вона звернулася до У1ІФУ з заявою про відновлення виплати пенсії, починаючи з 07.10.2009 року. Але рішенням від 23.12.2009 року ній було відмовлено у призначенні та виплати даної пенсії в зв'язку з тим, що Верховною Радою України не приведено у відповідність положення інших законів, що регламентують виплату пенсії пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, та не внесено змін до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому вона змушена звернутися з позовом до суду і просить визнати рішення УПФУ в м. Марганці про відмову у поновленні пенсії незаконним, та зобов'язати УІЇФУ в. Марганці призначити та виплачувати пенсію з 07 жовтня 2009 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, оскільки УГІФУ в м. Марганці діяло в межах повноважень, наданих йому законами України і підзаконними нормативними правовими актами. Крім того, на сьогоднішній день відсутній порядок виплати пенсії пенсіонерам, що постійно проживають за кордоном у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, та не внесено змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому рішення УПФУ є правомірним і законних підстав для поновлення пенсії позивачу немає.

Судом досліджені докази, надані сторонами.

Суд приходить до наступного:

Розпорядженням УПФУ в м. Марганці від 22.02.2001 року позивачу призначено пенсію за віком. В зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до США позивачеві в 2005 році припинена виплата пенсії.

15.12.2009 року позивач через свого представника звернувся до УГІФУ в м. Марганці із заявою про відновлення нарахування пенсії на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року.

Рішенням УПФУ в м. Марганці Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року № В-308 було ній відмовлено у призначенні пенсії в зв'язку з тим, що на сьогоднішній день Верховною Радою України не приведено у відповідність положення інших законів, які регламентують виплату пенсії пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору та не внесено змін до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед виїздом

за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 51 цього ж Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед виїздом.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень, зокрема, за місцем проживання. Відповідно до частини 3 статті 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Положення п.2 ч.І ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечили приписам Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за межами України, права на соціальний захист у старості. Тому рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення статті 51 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-1У.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року зворотної дії в часі не має, відтак на період до 07 жовтня 2009 року не поширюється.

Тому позивач має право на виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року.

З цих підстав рішення УПФУ в м. Марганці Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року № В-308 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу є незаконним, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

В зв'язку з тим, що за змінами в законодавстві, справи за позовами, які стосуються соціальних виплат, розглядаються в порядку цивільного провадження, оскарження судового рішення повинно проводитися за нормами ЦПК.

На підставі викладеного та керуючись ст. 64, 152 Конституції України, ст.ст. 6-14, 71, 159- 163, 167, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Управління пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області № В-308 від 24.12.2009 року про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Марганці в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 7 жовтня 2009 року. *

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 17-00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається до протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча