Справа № 2а-1455/10
Суддя: Гажа О. П.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2а-1455/2010 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажа О.П.,

при секретарі Шведовій Я.О., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23.10.2010 року у відношенні нього начальником 1-го взводу роти ДПС з ОАТ м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області ст.. лейт. міліції ОСОБА_2 було складено протокол і винесено постанову ВЕ № 299200 від 23.10.2010 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Цією постановою, за скоєння цього порушення його було піддано покаранню у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Підставою для винесення постанови був складений у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що він нібито 23.10.2010 року, о 14 годині 55 хвилин, в м. Миколаєві, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Леніна не зупинився перед краєм перехрещеної проїжджої частини для надання переваги в русі та проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.16.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Посилаючись на те, що зазначене в постанові правопорушення він не скоював, що діяв у відповідності до вимог ПДР України, проїхавши перехрестя доріг на мигаючий зелений сигнал світлофора, а також посилаючись на незаконність і безпідставність винесення постанови з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, позивач просить суд визнати дії працівників ДАІ по відношенню до нього протиправними, скасувавши вищевказану постанову.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслав.

Справа розглянута у відсутність представника відповідача, відповідно до вимог ст.128 КАС України, приймаючи до уваги наявність у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2010 р. о 14.15 год. працівником міліції, складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за порушення пункту 16.3 Правил дорожнього руху України, що виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «Ваз», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Леніна не зупинився перед краєм перехрещеної проїжджої частини для надання переваги в русі та проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

В цей же день цією ж посадовою особою винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п.16.3 ПДР України, на що робиться посилання в протоколі та у постанові у відношенні ОСОБА_1 від 23.10.2010 року, як на порушення Правил дорожнього руху, у разі необхідності надання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Суд зазначає, що обвинувачення викладене в протоколі та постанові, складених у відношенні позивача, по своїй кваліфікації не відповідає фактичним обставинам викладеним в процесуальних документах та не доводять вчинення ним порушення п.16.3 ПДР України, яким передбачено загальні правила проїзду перехресть.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що позивач з самого початку заперечував свою провину у скоєні цього правопорушення, про що зазначив в своїх поясненнях до протоколу, зазначивши, що закінчував маневр на перехресті на мигаючий зелений сигнал світлофору.

Ці твердження позивача, представником відповідача не спростовані і ніяких доказів в їх заперечення суду не надано.

Пояснення позивача підтверджується його письмовими поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому він власноручно записав, що не згоден висунутим йому звинуваченням у порушенні ПДР України. Також, позивач суду пояснив, що працівником ДАІ йому в поручення чинного адміністративного законодавства України не було надано копію протоколу, а коли він ознайомився з копією протоколу в суду, то в ньому побачив вписаного свідка, якого на момент складення протоколу присутнім не було.

Незважаючи на письмові пояснення позивача і заперечення ним своєї провини в порушенні Правил дорожнього руху, субєкт владних повноважень безпосередньо на місці події не вжив заходів доведення його вини і щодо повного, всебічного встановлення всіх обставин справи, в тому числі без зясування обставин справи, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не скористався правом участі у розгляді справи та у спростуванні пояснень позивача, не надав суду доказів правомірності своїх дій.

За таких умов, суд приходить до висновку про безпідставність винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в звязку з відсутністю достатніх доказів його вини і вбачає правові підстави для скасування постанови у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-71, 86, 158 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2010 року (ВЕ № 299200) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: