Справа № 2а-8308/11/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 червня 2011 року Справа №2а-8308/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пісоцька О.В., перевіривши матеріали

за позовною заявоюОСОБА_1
доПечерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
провизнання незаконними дій, зобовязання прийняти рішення,
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідач), в якій просить:

«…1. Визнати незаконними дії Печерського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, які виразилась в тому, що…заяву на імя Генерального прокурора України від 18 лютого 2011 року у порядку статті 95 КПК України про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ст. 384 КК України по факту дачі ним як свідком завідомо неправдивого показання було перенаправлено до Окружного адміністративного суду м. Києва, а не було прийняте належне процесуальне рішення в порядку ст. 97 КПК України тобто не було винесено постанови про порушення кримінальної справи чи про відмову в її порушенні.

2. Зобовязати Печерське районне управління ГУ МВС України в м. Києві прийняти належне процесуальне рішення в порядку ст. 97 КПК України по…заяві на імя Генерального прокурора України від 18 лютого 2011 року в порядку ст. 95 КПК України про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ст. 384 КК України по факту дачі ним як свідком завідомо неправдивого показання, а саме винести постанову про порушення кримінальної справи чи про відмову в її порушенні, про що…належним чином письмово повідомити…».

Позовний матеріал ОСОБА_1 зареєстрований та обліковується за №2а-8308/11/2670, і переданий на розгляд судді 10 червня 2011 року (11-13 червня 2011 року вихідні та святкові дні).

Однак ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом з огляду на наступне.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, тоді як частина друга статті 4 цього Кодексу регламентує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі - на виконання делегованих повноважень. Пунктом сьомим частини першої статті 3 цього Кодексу визначено, що субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, на які спори поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, зі змісту вище зазначеного позову вбачається, що предметом оскарження є дії Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві під час розгляду заяви ОСОБА_1 про вчинення громадянином ОСОБА_2 злочину, передбаченого статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, надання завідомо неправдивого показання.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що після отримання вказаної заяви про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності в порядку статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України, яка надійшла з Генеральної прокуратури України, Печерське РУ ГУ МВС України в м. Києві направило документ (заяву) в порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Посилаючись на незаконність вчинених відповідачем дій позивач просить даний позов задовольнити.

Разом з тим, згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України від 28 грудня 1960 року, з урахуванням змін та доповнень на час виникнення спірних правовідносин (далі КПК України), провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами Кодексу незалежно від місця вчинення злочину.

Завданнями кримінального судочинства, відповідно до статті 2 КПК України, є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно до частини другої статті 97 КПК України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання, суддя зобовязані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу, відмовити у порушенні кримінальної справи, направити заяву або повідомлення за належністю.

КПК України визначає можливість осіб оскаржити дії прокурора, слідчого, органу дізнання до суду.

Під час дослідження обставин, викладених у заяві або повідомлені про вчинення злочину, прокурор слідчий, орган дізнання, суддя керуються виключно положеннями КПК України, зокрема, статтями 94, 95, 98 цього Кодексу.

Отже, прокурор, слідчий або орган дізнання під час перевірки заяви про злочин та відповідного реагування (або допущення бездіяльності) на неї автоматично набувають статусу особи, яка користується правами та виконує обовязки, передбачені КПК України, є самостійною у визначені напряму процесуальних дій та несе повну відповідальність за їх законне та своєчасне проведення. Тобто, у випадку вчинення відповідачем процесуальних дій (бездіяльності) або прийняття відповідного рішення за КПК України, останній не виконує владних управлінських функцій (вирішує питання премій, розміру зарплати, присвоєння звання тощо) та не має ознак субєкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії (бездіяльність) органів прокуратури та їх посадових осіб під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, вчинюються не в площині виконання владних управлінських функцій, а стосуються лише владних процесуальних функцій.

Крім того, суд, зясовуючи питання щодо правомірності вчинених дій (допущення бездіяльності) або прийняття рішень відповідними органами під час розгляду заяви або повідомлення про злочин, має встановлювати їх відповідність КПК України, а також визначати наявність підстав для прийняття певного рішення цим органом за конкретною заявою або повідомленням, що до повноважень судів адміністративної юрисдикції не віднесено.

Такий висновок суду узгоджується також з пунктом другим частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який містить обмеження юрисдикції адміністративних судів, зокрема, щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, а також з висновками, викладеними у Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року N6-рп/2001.

Захист прав і свобод людини не може вважатися надійним без надання їй можливості оскаржувати до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, але таке оскарження має здійснюватися у порядку, за яким прийняті такі рішення або вчинені дії, - тобто, встановленим КПК України, що віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у спільному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 334/8/13-11 від 12 березня 2011 року (№ 259/0/4-11 від 11 березня 2011 року).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, керуючись пунктом першим частини першої статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовною заявою до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання незаконними дій, зобовязання прийняти рішення.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд даних позовних вимог має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінально-процесуальним кодексом України, що віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Додатково розяснити, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, не допускається.

Направити копію даної ухвали, позовну заяву та додані до неї матеріали на адресу ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.В. Пісоцька

З оригіналом згідно.

Суддя О.В. Пісоцька