Справа № 802/2292/15-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 жовтня 2015 р. Справа № 802/2292/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2.

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача прокуратура Вінницької області

про: визнання незаконним та скасування висновку про результати перевірки

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача прокуратура Вінницької області про визнання незаконним та скасування висновку про результати перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Козятинською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі запиту прокуратури Вінницької області та наданої декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік проведено перевірку відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади.

За результатами перевірки відповідачем складено висновок від 17.06.2015р. №81 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади, який позивач вважає частково протиправним та просить скасувати в частині встановлення відображення недостовірних відомостей ОСОБА_1, а саме земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража площею 0,0024 га, яку не було зазначено у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, в звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08.04.2015р. про проведення перевірки, передбаченої Законом України Про очищення влади та запиту прокуратури Вінницької області від 17.04.2015р. №11-699вих-15, що зареєстрований в контролюючому органі 22.04.2015р. за вх. №537/9, Козятинською ОДПІ проведено перевірку достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади (а.с. 44-45).

Відповідачем за результатами перевірки складено висновок від 17.06.2015р. №81 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади (а.с. 11).

За результатами вказаної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1, та підтверджуючих документів, встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік (2014 рік) вказав недостовірні відомості про земельну ділянку, які не відповідають даним реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області. Зокрема в декларації ОСОБА_1 не відобразив земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража площею 0, 0024 га.

З пояснення позивача від 23.06.2015р. видно, що він внаслідок механічної помилки не зазначив вказану земельну ділянку, а тому просив надати можливість щодо проведення відносно нього повторної перевірки достовірності вказаних даних та їх відображення у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

В свою чергу, прокуратура Вінницької області направила лист від 23.06.2015р. №11-901 вих15 до Козятинської ОДПІ про проведення додаткової перевірки та надання уточненої інформації за результатами опрацювання письмових пояснень ОСОБА_1 та наданих ним підтвердних документів відповідно до п. 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади (а.с. 9).

В подальшому від відповідача на адресу прокуратури Вінницької області надійшла відповідь від 14.07.2015р. №2603/10/17-018.

Зі змісту вказаної відповіді видно, що земельна ділянка для будівництва індивідуального гаража площею 0,0024 га, розміром 4 на 6 метрів, станом на 31.12.2014 р. перебувала у власності ОСОБА_1 та підлягала занесенню до п. А Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати на їх придбання (користування) розділу ІІІ Відомості про нерухоме майно, декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

У період проведення попередньої перевірки ОСОБА_1 надано копію свідоцтва про власність на вказану земельну ділянку, розміром 4 на 6 метрів, та надано пояснення про помилкове, механічне не включення даних про земельну ділянку до декларації. Вказана обставина також підтверджується висновком від 17.06.2015р. №81 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади, в якому зазначено про використання копії свідоцтва на право власності від 19.09.2014р. при проведенні перевірки (а.с. 11 на звороті).

Крім того, в матеріалах справи містяться копія свідоцтва серії САМ №066809 про право власності на нерухоме майно індексний номер 27009247 від 19.09.2014р. та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7, 41 на звороті).

З вищевказаних документів, наданих до матеріалів справи видно, що за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 16), що знаходиться з адресою: Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вулиця Машинобудівників, кадастровий номер :01:058:0066 для будівництва індивідуальних гаражів; номер запису про право власності 7050458, дата та час державної реєстрації 19.09.2014р. 08:43:09.

Згідно наданої позивачем картки прийому заяви № 15902808 (прийнята 19.09.2014 р.) свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 27009247 від 19.09.2014р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав та їх обтяжень № 270093014 він отримав 15.06.2015 р. (а. с. 39).

Таким чином в ході перевірки було встановлено, що позивач не вказав відомості про земельну ділянку у розділі ІІІ Відомості про нерухоме майно декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014р. №1682-VII (далі - Закон №1682-VII) визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб органів прокуратури України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у ч.ч.1, 2, 4, 8 ст. 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені ч. 1 ст. 4 цього Закону.

Частиною восьмою статті 3 Закону N 1682-VII передбачено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади, затвердженого постановою КМУ від 16 жовтня 2014 N 563 (далі - Порядок N 563), організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно з пунктом 19 Порядку N 563 запит про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації, поданій особою, яка підлягає перевірці, за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, надсилається до ДФС разом з копією декларації особи, яка підлягає перевірці, засвідченою кадровою службою органу, в якому проводиться перевірка.

ДФС проводить перевірку в порядку, визначеному Мінфіном (пункт 20 Порядку N 563).

Наказом Міністерства фінансів України 03 листопада 2014 року N 1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 р. за N 1385/26162, затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Пунктом 3 Порядку №1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст.5 Закону України "Про очищення влади", запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено п. 4 Порядку №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи Податковий блок, зокрема про: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1100 у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи;

відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Зі змісту вказаних норм, можна зробити висновок, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1 - 10 частини 1 ст. 2 Закону України Про очищення влади, за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з п. 14 Порядку №1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч.4 ст.5 Закону України "Про очищення влади", не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Одночасно з надсиланням висновку про результати перевірки контролюючий орган, який проводив перевірку, надсилає копію такого висновку до Міністерства юстиції України.

Якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Згідно висновку від 17.06.2015р. №81 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України Про очищення влади встановлено, що позивач у розділі ІІІ Відомості про нерухоме майно декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік (2014 рік) вказав недостовірні відомості про земельну ділянку, які не відповідають даним реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області. Зокрема в декларації ОСОБА_1 не відобразив земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража площею 0, 0024 га.

Висновок сформований із урахуванням наданих позивачем письмових пояснень.

Таким чином, відповідачем дотримано порядок формування висновку від 17.06.2015р. №81.

В поясненнях від 23.06.2015р. позивач зазначає, що він внаслідок механічної помилки не зазначив вказану земельну ділянку, а тому просить надати можливість щодо проведення відносно нього повторної перевірки достовірності вказаних даних та їх відображення у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Також позивач вказує, що йому не було відомо про те, що земельна ділянка зареєстрована, оскільки він лише у вересні 2014 року подав документи на її оформлення до реєстраційної служби та не цікавився їх розглядом за відсутністю вільного часу, що повязано із значною зайнятістю на його роботі в прокуратурі Калинівського району. І тільки після виклику до Козятинської ОДПІ він отримав в реєстраційній службі свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Однак суд критично ставиться до таких тверджень позивача з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Згідно ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивач не заперечував, що земельна ділянка була набута ним у власність у період, коли він перебував на службі в органах прокуратури.

Таким чином, відомості про таку земельну ділянку повинні були зазначатися у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру позивача, та він, із врахуванням строку розгляду заяви про реєстрацію прав, який встановлено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», мав би бути обізнаний щодо зареєстрованого за ним на праві власності нерухомого майна.

Отже, оскільки позивач не зазначив інформацію про належну йому на праві власності земельну ділянку, відповідач правомірно вказав у висновку про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади"

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем були доведені ті обставини, на яких ґрунтувались його заперечення на позов.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України підстав для стягнення судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович