Справа № 22-а-20031/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Малорода О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області на рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона є інвалідом 2 групи, потерпілою від наслідків аварії на ЧАЄС 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 2 групи, щодо якої встановлено причинний звязок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст.50 вказаного Закону, йому повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду як особі, що віднесена до 1 категорії інваліду 2 групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Проте, відповідач виплачував їй пенсію до липня 2008 року, використовуючи розрахункову величину 19,91 грн., яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а з 01 липня 2008 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» відповідач встановив мінімальну величину в розмірі 1090 грн., що суперечить вимогам ст.22 Конституції України та суттєво звужує обсяг її права і свобод.

Позивачка просила визнати дії відповідача, управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо відмови у призначенні їй пенсії в розмірах, що не відповідає вимогам ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати відповідача з 01 квітня 2010 провести перерахунок її пенсії на рівні, не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50 Закону, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області на її користь недоплачену суму державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як різницю між фактично виплаченою сумо пенсії та належною їй сумою, що належала їй згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2007 року по 31 березня 2010 року.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - неправомірними.

Зобовязано відповідача управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, яка повинна становити 8 мінімальних пенсій за віком згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленою частиною першою ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»2007, 2008, 2009 роки, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року та стягнути різницю між перерахованою та виплаченими сумами за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 18 серпня 2010 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи із захворюванням, яке повязане з наслідками аварії на ЧАЕС і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі: інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком.

Позивачка, оспорюючи дії відповідача, вважала, що вона отримує державну та додаткову пенсії в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав. Посилалася на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні державної та додаткової пенсій застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

При винесені постанови про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та прийшов до правильного висновку про те, що позивачка, відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на доплату до пенсії за шкоду заподіяну здоровю, з урахуванням 75% від мінімальної пенсії за віком, на одержання державної пенсії, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 17 липня 2008 року № 654 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» суперечать вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивачка має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з з 22 травня 2008 року, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді: