Справа № 22-а-16003/11
Суддя: Олійник В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого-судді Олійника В.І.,

суддів: Малорода О.І., Білоконь О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 м.Олександрія, третя особа головне управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльність неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він був звільнений з військової служби у квітні 2007 року. Під час проходження служби він втратив працездатність на 25% і дана втрата пов`язана із проходженням служби. При звільненні зі служби він звернувся до командування військової частини з питання отримання одноразової грошової допомоги, однак йому було незаконного відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з втратою працездатності на 25% внаслідок проходження служби, а тому він просив визнати дані дії командування військової частини неправомірними, а також просив зобов`язати відповідача виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 37570 грн. 35 коп., стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000 грн. і зобов`язати відповідача відшкодувати йому матеріальні збитки у розмірі 10261 грн. 60 коп. як упущену вигоду, так як якби він отримав вчасно гроші то міг покласти їх на депозитний рахунок в банк і отримати дану суму у вигляді відсотків.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2009 ороку скасувати та ухвалити нову постанову згідно його позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 проходив службу і згідно наказу командувача внутрішніх військ МВС України №-17 о/с від 29 березня 2007 року він був звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України за станом здоров`я, а згідно наказу № 79 с/ч командира військової частини 2269 ВВ МВС України від 18 квітня 2007 року ОСОБА_1 виключили зі списків особового складу частини.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю, під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 передбачалось, що Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплачує страхові суми: а) у разі загибелі або смерті застрахованого його спадкоємцям у розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня на час загибелі або смерті; б) у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загиблої або смерті.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до пункту 2 цього Порядку, одноразова грошова допомога виплачується: 1)військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час виконання обов`язків військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності - розмірі, що визначається у відсотках 36-місячного грошового забезпечення; 2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: за переліком…
Як вірно визначив суд першої інстанції, позивач по справі ОСОБА_1 був звільнений з військової служби відповідно до наказу від 29 березня 2007 року, тобто на момент звільнення позивача діє постанова Кабінету Міністрів від 28 травня 2008 року № 499, яка встановлює і призначає виплату одноразової грошової допомоги для звільнених з військової служби осіб, що сталися після 1 січня 2007 року.
Постанова Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 передбачала пунктом 6 - виплати у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності. В той час, як діюча на момент звільнення зі служби позивача ОСОБА_1 постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 визначає вичерпний перелік випадків, коли виплачується одноразова грошова допомога і дана постанова не передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати лише працездатності без встановлення інвалідності. Дані положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 не визнані неконституційними.
Таким чином, позивачу по справі ОСОБА_1 інвалідність не встановлена, позивач під час проходження служби втратив працездатність на 25% і дана втрата пов`язана із проходженням служби, однак дана підстава не передбачає виплату одноразової грошової допомоги, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в постанові.
Інших доводів, які б спростовували зроблені судом висновки, в апеляційній скарзі не наведено.
При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді: