Справа № 808/6362/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Справа № 808/6362/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області

до: Фермерського господарства «Вікторія»

про: стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії призначеної на пільгових умовах у розмірі 1448, 66 грн.

ВСТАНОВИВ:

02.09.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області до Фермерського господарства «Вікторія», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах у розмірі 1448, 66 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сума належна до відшкодування відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) за липень-серпень 2015 року колишньому працівнику відповідача ОСОБА_1, яка не була сплачена. На підставі положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1448, 66 грн.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області прибув до суду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На фіксації судового процесу не наполягав.

Відповідач в судове засідання не зявився. Ним до суду надано заперечення на позовну заяву, в яких зазначається, що посилаючись на пункт «в» пункту 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», статтю 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» позивач стверджує, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати йому витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1, пенсія якому призначена відповідно до пункту «в» пункту 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом 5 підпункту 1 пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до зазначеної норми Закону кошти на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-ХІІ позивач отримує з Державного бюджету України. Тобто виплачуючи пільгові пенсії зазначеним категоріям осіб позивач ніяких витрат з власних коштів не несе, оскільки відповідно до абзацу 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV такі виплати здійснюються за рахунок Державного бюджету України, що є фактичним відшкодуванням витрат позивача на виплату та доставку таких пенсій.

Кошти які перераховуються з Державного бюджету України для виплати пільгових пенсій на підставі абзацу 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV не є джерелом формування коштів Пенсійного фонду в розумінні пункту 3 частини 1 статті 72 Закону № 1058-IV, а є джерелом виплати пенсії, тобто цільовими коштами, які направлені на відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій особам зазначеним у цьому абзаці.

За вказаних обставин, позивач фактично виплачуючи зазначені пільгові пенсії не за рахунок власних коштів, а за рахунок коштів Державного бюджету не має права на відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку таких пенсій. У разі відшкодування таких витрат підприємством Пенсійний фонд фактично отримує подвійне відшкодування.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1, пенсія якому призначена відповідно до п. «в» ст. Закону № 1788-ХІІ пред'явлені безпідставно, оскільки фактично таких витрат позивач не несе так, як вони підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, а відтак до витрат Пенсійного фонду не відноситься та відшкодуванню не підлягають.

Безпідставним є посилання позивача на положення Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 (далі Інструкція) з огляду на наступне.

Абзацом 1 пункту 6.1 Інструкції визначено, що відшкодуванню підлягають витрати саме Пенсійного фонду (а не Державного бюджету України) на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Оскільки частина 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, на яку посилається п. 6.1. Інструкції, визначає, що виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2005 здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, випливає, що на підставі п. 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрат на виплату та доставку пенсій виплачених саме Пенсійним фондом, а не Державним бюджетом України.

Пунктом 1.2 Інструкції також встановлено, що ця Інструкція визначає процедуру стягнення витрат саме Пенсійного фонду України (а не Державного бюджету України) на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За таких обставин, положення Інструкції не стосується процедури відшкодування виплат пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту «в» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, що здійснені за рахунок Державного бюджету України.

З огляду на наведене відповідач не повинен здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Закону № 1058-ІУ, оскільки, як вже зазначалося вище, з 01.01.2005 виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач просить у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України суд під час розгляду адміністративної справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Статуту Фермерського господарства «Вікторія» - господарство є юридичною особою. Предметом діяльності є виробництво, виготовлення, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції. У випадках виробничої необхідності господарство має право залучати до роботи найманих працівників.

Фермерське господарство «Вікторія» - є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колишньому працівнику фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 05.09.2014 (протокол від 04.02.2015 №846).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», одним з обєктів оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як визначено в п. «в» ст.13 Закону № 1788, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції № 21-1 від 19.12.2003, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція № 21-1) згідно пункту 6.1 якого, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції № 21-1 відповідач повинен вносити до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, щомісяця до 25-го числа. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування, органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Частиною 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Також зазначеною нормою передбачено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 01 січня 2005 р. за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01 січня 2005 р. - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом щодо відшкодування фактичних витрат на доставку пільгових пенсій громадянину, який працював в Фермерському господарстві «Вікторія» трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трактористи-машиністи мають право на пільгову пенсію за віком відповідно до пункту «в» цієї статті.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки виплата пенсій, призначених відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, діючим законодавством не передбачено відшкодування до державного бюджету витрат на виплату і доставку цих пенсій, а Інструкцією № 21-1 визначена лише процедура відшкодування підприємствами витрат саме Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щодо безпідставності заявлених позовних вимог, а отже у їх відмові.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 69-71, 158, 160-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака