Справа № 815/1757/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1757/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, або ФОП ОСОБА_3) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, або ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), у якому позивач просила суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 28.11.2014 року №№ , .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 28.11.2014 року № . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 20.10.2014 року по 07.11.2014 року, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 77.1, 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області № 664-п від 02.10.2014 року, та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2014 року, посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 3993/1701/НОМЕР_3 від 14.11.2014 року.

Проведеною перевіркою встановлено: заниження позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету в загальному розмірі на 22945 грн., у зв'язку із включенням до податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ по операціях з купівлі товарів (робіт, послуг) за касовими чеками, суми по яких перевищують 240 грн. (з ПДВ) за день, та не наданням до перевірки податкових накладних, що підтверджують право платника податків на віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) по таким операціях, внаслідок чого порушено вимоги п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201, пп. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України; здійснення розрахункових операцій в готівковій формі без застосування реєстратора розрахункових операцій протягом 2013 року на загальну суму 91599,33 грн., внаслідок чого порушено вимоги п. 1 ст. 3, п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 28.11.2014 року винесено податкові повідомлення-рішення № та № .

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання їх незаконними та скасування.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_3 здійснюючи підприємницьку діяльність з продажу газетної продукції на території міні-ринку «Людмила», від обов'язку використовувати реєстратор розрахункових операцій, та розрахункові книжки, звільнена.

Також, доходячи висновку щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 року № , суд першої інстанції виходив з того, що при продажу газетної продукції за готівку ФОП ОСОБА_3 здійснено розрахункові операції в готівковій формі без застосування реєстратора розрахункових операцій протягом 2013 року, а відтак штрафні санкції податковим органом до ФОП ОСОБА_3 застосовано після спливу передбаченого ст. 250 Господарського кодексу України строку.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Як вбачається зі змісту акту оскаржуваної перевірки, підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, податковим повідомленням - рішенням від 28.11.2014 року № , висновки щодо правомірності якого, в межах доводів апеляційної скарги, є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, стали висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п. 1 ст. 3, п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» внаслідок здійснення розрахункових операцій в готівковій формі без застосування реєстратора розрахункових операцій протягом 2013 року на загальну суму 91599,33 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Разом з тим, за правилами п. 10 ст. 9 зазначеного Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань, листівок, конвертів, знаків поштової оплати, якщо питома вага такої продукції становить понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів, а також при продажу жетонів та проїзних квитків у касах метрополітену.

З наведеної норми вбачається, що визначальною обставиною для звільнення суб'єкта господарювання від обов'язку застосовувати реєстратор розрахункових операцій та розрахункові книжки при продажу у кіосках, з лотків та розносок газет, журналів та інших видань, листівок, конвертів, знаків поштової оплати є та обставина, що питома вага такої продукції становить понад 50 відсотків загального товарообігу за відсутності продажу алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів.

Зі змісту акту спірної перевірки вбачається, що позивач не заперечує, що вказані положення п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розповсюджуються на позивача, як особу, що здійснює підприємницьку діяльність з продажу газетної продукції на території міні-ринку «Людмила» на орендованому торгівельному місці (договір оренди № 25 від 10.02.2013 року).

Разом з тим, застосовуючи до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення вказаних положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідач виходив з того, що питома вага продукції - газет, продаж яких здійснювала позивач, становить менше 50 відсотків її загального товарообігу, а тому відповідно остання повинна була застосовувати реєстратор розрахункових операцій при здійсненні такого продажу.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки, як встановлено під час проведення спірної перевірки та підтверджено під час судового розгляду, за перевіряємий період позивачем не здійснювалась торгівля будь-якою іншою продукцією, ніж газетами, в тому числі, продаж алкогольних напоїв та підакцизних непродовольчих товарів.

Тобто, продаж періодичних видань становить 100%, отже позивачем було дотримано квоту реалізації, встановлену п. 10 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснюючи підприємницьку діяльність з продажу газетної продукції на території міні-ринку «Людмила» на орендованому торгівельному місці позивач звільнена від обов'язку використовувати реєстратор розрахункових операцій та розрахункові книжки, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 28.11.2014 року № є протиправним.

Водночас, доходячи обґрунтованого висновку щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення п. 9 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з огляду на викладене.

Так, згідно вимог п. 9 ст. 9 зазначеного Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні фізичними особами торгівлі продуктовими або промисловими товарами за готівкові кошти на ринках.

З наведеного вбачається, що за правилами п. 9 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки можуть саме фізичні особи, які не зареєстровані у встановленому законодавством порядку підприємцями.

Проте, позивач зареєстрована, як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Одеської міської ради 27.03.2000 року, отже на неї не розповсюджуються зазначені положення п. 9 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також, визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення - рішення від 28.11.2014 року № , суд першої інстанції помилково виходив з того, що застосовуючи штрафні (фінансові) санкції цим рішенням відповідачем було порушено строк, визначений ст. 250 Господарського кодексу України, для їх застосування, оскільки за правилами ч. 2 ст. 250 цього Кодексу дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 201 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів, з яких суд першої інстанції виходив, задовольняючи частково позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень - рішень - змінити, виключивши мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: В.О. Скрипченко