Справа № 22-а/0690/4059/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4059/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької I.A.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

при секртетарі: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Луганського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

встановила:

Позивач звернулась до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, просила визнати протиправними дії відповідача та стягнути з нього недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.12.2005 по 31.12.2008 року.

Постановою Лугинського районного суду від 21 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації на користь позивача доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 зазначеного зазначеного Закону за період з 09.07.2007 року по 31.12.2008 року в сумі 13286,31 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що статтею 63 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

2матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, яка постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення.

Частиною 1 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення доплати, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік від 16.05.2008року № 279-УІ дію 4.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст. 39 Закону України № 796-ХІІ, передбачене пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат, передбачених ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, встановлено, що позивач звернулась до суду з даним позовом 24.09.2009 року і просила стягнути з відповідача недоплачені кошти за період з 01.12.2005року по 31.12.2008 року. Клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом не заявляла. Відповідач під час розгляду справи просив застосувати строк позовної давності, який, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, в редакції, що діяла на час розгляду справи, становив 1 рік.

За змістом ст.100 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Трудове законодавство і, зокрема, приписи ст.233 КЗпПУ до спірних правовідносини не застосовуються.

Крім зазначеного, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

За таких обставин постанову належить частково скасувати і прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 99,100,195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації задовольнити частково.

Скасувати постанову Лугинського районного суду від 21 жовтня 2009 року в частині стягнення коштів.

Ухвалити нову постанову.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату доплати до заробітної плати, відповідно до вимог ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 24.09.2008року по 31.12.2008 року з урахуванням раніше виплачених коштів.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в частині стягнення доплати до заробітної плати, відповідно до вимог ст.39 Закону №796-ХІІ за період з 01.12.2005року по 23.09.2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: