Справа № 803/2563/15
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 803/2563/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Реммеблі" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Реммеблі" (ПП "Реммеблі") звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну перевірку ПП "Реммеблі" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої 20 серпня 2015 року складено акт № 37/22-00/31836555.

Відповідно до висновків вказаного акта, контролюючим органом виявлено порушення, зокрема, підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.1 статті 138, підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 141.1 статті 141, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України (ПК України), що призвело до зменшення відємного значення по податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 15 351 781 грн.

На підставі акта перевірки № 37/22-00/31836555 від 20 серпня 2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 15 351 781 грн.

Позивач вважав протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення і просив його скасувати з наступних підстав.

Висновок контролюючого органу щодо встановлених порушень ґрунтувався на тому, що отримана позика від нерезидента позивачем не використовувалась в його господарській діяльності, а тому в останнього не було права на зменшення бази оподаткування податком на прибуток за рахунок витрат.

Такі висновки Луцької ОДПІ є безпідставними, оскільки з 2012 року ПП "Реммеблі" здійснювало реалізацію інвестиційного проекту і виступало замовником будівництва торгово-розважального центру "ПортCity" (ТРЦ "ПортCity", Об'єкт) у місті Луцьку по вулиці Сухомлинського, 1, який був введений в експлуатацію в квітні 2014 року. З метою фінансування вказаного будівництва підприємством залучались кошти за кредитними договорами, договорами поворотної фінансової допомоги, договорами позики. Зокрема, 21 лютого 2014 року ПП "Реммеблі" було укладено договір позики № 11-А із Feshelmare Investments Limited (Фешелмар Інвестменте Лімітед (Кіпр)). Відповідно до умов вказаного договору позивач отримав позику в загальній сумі 3 000 000 доларів США строком до 31 березня 2020 року для ведення господарської діяльності, в тому числі, для інвестування, придбання активів, здійснення розрахунків по зобовязаннях. За користування позикою позивач зобовязався сплачувати 11% річних, що нараховуються в останній день кожного календарного місяця на суму фактично отриманої позики за кількість днів фактичного користування позикою. Отримані за договором позики кошти були використані для проведення розрахунків по зобовязаннях позивача повернуто фінансову допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю "Порт ОСОБА_3" (ТзОВ "Порт ОСОБА_3") відповідно до договору № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року. Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року між ПП "Реммеблі" і ТзОВ "Порт ОСОБА_3" було укладено з метою залучення коштів для будівництва ТРЦ "ПортCity" та інших потреб для здійснення господарської діяльності позивача.

В податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2014 рік ПП "Реммеблі" сплачені відсотки за користування позикою по договору № 11-А від 21 лютого 2014 року, відємне значення курсових різниць правомірно були включені до фінансових витрат, відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України.

Оскільки позика була використана в межах господарської діяльності (для розрахунків по грошових зобовязаннях із ТзОВ "Порт ОСОБА_3" та іншими кредиторами), залучення якої було спрямоване на отримання економічного результату (будівництво ТРЦ "ПортCity" і отримання доходу від здачі в оренду Обєкта), тому висновок Луцької ОДПІ про безпідставне зменшення товариством бази оподаткування податком на прибуток за рахунок витрат є безпідставним.

Керуючись наведеним, позивач просив позовні вимоги задовольнити, визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року.

В письмових запереченнях проти адміністративного позову від 07 жовтня 2015 року (а.с. 209-211) відповідач позов не визнав, посилаючись на наступне.

За результатами проведеної перевірки ПП "Реммеблі" контролюючим органом встановлено, що за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року позивачем задекларовано витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, в загальному розмірі 351 272 969 грн. Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування встановлено їх завищення на 15 351 781 грн. за 2014 рік (12 197 958 грн. курсова різниця по позиці, 354 356 грн. курсова різниця по відсотках, 2 799 467 грн. відсотки за користування позикою). Відповідач вважав, що позика отримана позивачем на підставі договору № 11-А від 21 лютого 2014 року, не використовувалась останнім в господарській діяльності для отримання економічної вигоди в розумінні підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. При цьому контролюючий орган виходив з того, що відповідно до умов договору № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року термін повернення безпроцентної фінансової допомоги ТзОВ "Порт ОСОБА_3" встановлено 31 грудня 2014 року, тому, відповідно, у позивача не було потреби залучати додаткові кошти у вигляді позики в іноземній валюті для погашення такої допомоги у квітні 2014 року.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнає з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підставний і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року, прийняте відповідачем як субєктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, судом встановлено, що 15 січня 2002 року ПП "Реммеблі" зареєстроване як субєкт господарювання, ідентифікаційний код юридичної особи 31836555; місцезнаходження Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, будинок 43; основний вид діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Вказані обставини судом встановлено на підставі спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21091958 (а.с. 99).

Відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на другий квартал 2015 року, на підставі направлень від 27 липня 2015 року № 000498, 000499, 000500, 000501, 000502, 000503, 000504 Луцькою ОДПІ з 27 липня 2015 року по 07 серпня 2015 року проведено планову виїзну перевірку ПП "Реммеблі" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за той самий період.

Результати вказаної перевірки викладено в акті № 37/22-00/31836555 від 20 серпня 2015 року (а.с. 9-44), відповідно до висновків якого контролюючим органом виявлено порушення, зокрема, підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.1 статті 138, підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 141.1 статті 141, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України, що призвело до зменшення відємного значення по податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 15 351 781 грн.

На підставі акта перевірки № 37/22-00/31836555 від 20 серпня 2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 15 351 781 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з акта перевірки та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, висновок щодо завищення позивачем відємного значення по податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 15 351 781 грн. контролюючим органом зроблений за результатами аналізу змісту договору позики № 11-А від 21 лютого 2014 року, укладеного між ПП "Реммеблі" і Feshelmare Investments Limited (Кіпр), договору про надання поворотної фінансової допомоги № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року, укладеного між ПП "Реммеблі" і ТзОВ "Порт ОСОБА_3", а також за результатами аналізу надходження та використання отриманих в позику коштів.

Суд вважає такі висновки помилковими, необґрунтованими, такими, що не відповідають чинному податковому законодавству, з наступних підстав.

Відповідно до статті 133 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку на прибуток підприємств є, у тому числі, суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються, зокрема, з суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів).

Як визначено підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з підпунктом 139.1.4 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати на погашення основної суми отриманих позик, кредитів (крім повернення поворотної фінансової допомоги, включеної до складу доходів відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України під господарською діяльністю розуміють діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

До складу інших витрат, згідно з підпунктом 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 ПК України, включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку). При цьому відповідно до пункту 138.5 статті 138 ПК України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно із підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

З аналізу наведеного слідує, що понесення фінансових витрат, до яких належать витрати на нарахування процентів за користування позикою в іноземній валюті, отриманою від нерезидента, від'ємне значення курсових різниць передбачає мету використання такої позики у господарській діяльності. В свою чергу, господарська діяльність, виходячи з аналізу підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу, наявність розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності є кваліфікуючими ознаками господарської діяльності.

Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Наведене також підтверджується вимогами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податку на отримання позитивного економічного ефекту. Якщо та або інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року між Feshelmare Investments Limited (Кіпр) (Позикодавець) і ПП "Реммеблі" (Позичальник) було укладено договір позики № 11-А (а.с. 165-169). Відповідно до умов вказаного договору Позикодавець зобовязався надати Позичальнику грошовими коштами позику в загальній сумі 3 000 000 доларів США строком до 31 березня 2020 року, при цьому Позичальник зобовязався використати позику на ведення господарської діяльності, в тому числі, але не виключно, для інвестування, придбання активів, здійснення розрахунків по зобовязаннях Позичальника (пункти 2.1, 2.2, 4.1, 7.1 договору). Сторони погодили, що надання позики відбуватиметься частинами шляхом перерахування Позикодавцем суми на поточний банківський рахунок Позичальника; за користування позикою Позичальник зобовязався сплачувати Позикодавцеві проценти за ставкою 11% річних, які нараховуються щомісячно в останній день кожного календарного місяця на суму фактично отриманої позики за кількість днів фактичного користування позикою (пункти 3.2, 3.3, підпункти 5.1.1, 5.1.2 пункту 5.1 договору).

На виконання умов вказаного договору Позикодавцем було надано позику частинами: 17 квітня 2014 року 300 000 доларів США (після продажу валюти банком сума становила 3 314 358 грн.), 14 травня 2014 року 1 500 000 доларів США (після продажу валюти банком сума становила 17 799 330 грн.), 19 травня 2014 року 1 150 000 доларів США (після продажу валюти банком сума становила 13 611 722 грн.), 28 серпня 2014 року 50 000 доларів США (після продажу валюти банком сума становила 678 640 грн.), що підтверджено меморіальними ордерами № 1801 і № 1887 від 17 квітня 2014 року (а.с. 182, 183), № 1720 і № 1724 від 14 травня 2014 року (а.с. 180, 181), № 1573 і № 15 77 від 19 травня 2014 року (а.с. 179, 189), № 2907 від 28 серпня 2014 року (а.с. 178).

Отримані кошти позивачем були використані для проведення розрахунків за своїми зобовязаннями, зокрема, була повернута ТзОВ "Порт ОСОБА_3" фінансова допомога, отримана на підставі договору № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року (а.с. 190): 17 квітня 2014 року 3 314 358 грн., 14 травня 2014 року 17 799 330 грн., 19 травня 2014 року 11 544 943 грн. 76 коп., 28 серпня 2014 року 678 640 грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 2042 від 17 квітня 2014 року (а.с. 184), № 2243 від 14 травня 2014 року (а.с. 185), № 2268 від 19 травня 2014 року (а.с. 186), № 288 від 28 серпня 2014 року (а.с. 188).

Відповідно до умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року (а.с.190) позивач отримав від ТзОВ "Порт ОСОБА_3" безоплатну поворотну фінансову допомогу в сумі 55 000 000 грн. для реалізації програм розвитку підприємства, при цьому, зобовязався до 31 грудня 2014 року її повернути. Отримані кошти за вказаним договором позивачем були використані для завершення будівництва ТРЦ "ПортCity", який був введений в експлуатацію в квітні 2014 року, що підтверджено сертифікатом серії ІУ № 05, виданим 15 квітня 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 03 квітня 2014 року (а.с. 199).

В подальшому, на підставі договору оренди № 1 від 28 квітня 2015 року і додаткових угод до нього, позивачем ПП "Реммеблі" приміщення в будівлі ТРЦ "ПортCity" площею 26 911,26 квадратних метрів передано в тимчасове (12 років 2 місяці) платне користування ТзОВ "Порт ОСОБА_3" (а.с. 229-254).

Факт отримання доходу від здачі в оренду приміщення в будівлі ТРЦ "ПортCity" позивач підтвердив балансом (Звітом про фінансовий стан) станом на 31 грудня 2014 року, актом звірки взаєморозрахунків, зокрема чистий дохід підприємства за 2014 рік становить 108 074 000 грн. (за аналогічний період попереднього року такий дохід становив 17 136 000 грн.), в тому числі дохід від здачі приміщення в будівлі ТРЦ в оренду на підставі договору оренди № 1 від 28 квітня 2015 року становить 39 557 708 грн. 28 коп. (а.с. 220-229, 260-261).

Крім того, 2 066 788 грн. 24 коп., отриманих відповідно до договору № 11-А (а.с. 165-169), позивачем 19 травня 2014 року було сплачено платіжним дорученням № 2269 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Газ-Інвест" (а.с. 187) на виконання умов договору про перевід боргу від 12 березня 2014 року (а.с. 192). Так, між ПП "Реммеблі" (Комітент) і ТОВ "Кіойл" (Комісіонер) 15 лютого 2012 року укладено договір комісії № 15-П-02 (а.с. 191) відповідно до умов якого Комісіонер зобов'язався за винагороду, за дорученням Комітента, від свого імені та за рахунок Комітента укласти з третіми особами правочини на виконання будівельно-ремонтних робіт, а саме: здійснення поточного ремонту службових приміщень супермаркету за адресою місто Луцьк, проспект Соборності, будинок 43 (власником об'єкта - супермаркету "Там Там" є позивач ПП "Реммеблі"). Загальна (орієнтовна) сума договору становить 3 600 500 грн. Відповідно до правочину про перевід боргу від 12 березня 2014 року (а.с. 192), укладеного між ТОВ "Кіойл" (Кредитор), ПП "Реммеблі" (Первісний боржник) та ТОВ "Пром-Газ-Інвест" (Новий боржник), Первісний боржник передає, а Новий боржник приймає на себе в повному обсязі зобов'язання первісного боржника: провести розрахунки згідно з договором комісії № 15-П-02 від 15 лютого 2012 року в розмірі 3 600 500 грн. З укладенням даного правочину виникає зобов'язання Первісного боржника перед Новим боржником сплатити грошові кошти в розмірі переведеного боргу. Первісний боржник зобов'язаний сплатити дані кошти Новому боржнику в термін до 31 грудня 2014 року.

Отже, як встановлено судом, кредиторська заборгованість позивача перед нерезидентом Feshelmare Investments Limited (Кіпр) виникла у звязку із реалізацією договору позики № А-11 від 21 лютого 2014 року, відповідно до якого Позичальник надав позику з метою її використання в межах господарської діяльності ПП "Реммеблі", зокрема, для інвестування придбання активів, здійснення розрахунків по зобовязаннях відповідача, яку останнім було спрямовано на повернення ТзОВ "Порт ОСОБА_3" фінансової допомоги, отриманої на підставі договору № 23/12-РМ від 23 грудня 2013 року, а також на сплату грошових зобовязань перед ТзОВ "Пром-Газ-Інвест", що виникли на підставі правочину про перевід боргу від 12 березня 2014 року.

При цьому суд зазначає, що договір позики № А-11 було укладено 21 лютого 2014 року, а ТРЦ було введено в експлуатацію в квітні 2014 року, тобто, на момент отримання позики від Feshelmare Investments Limited позивач доходу від здачі ТРЦ в оренду не отримував. Аналізуючи надані позивачем докази, судом також встановлено, що балансова вартість ТРЦ становить 377 513 435 грн. 65 коп. (а.с. 262), що також підтверджує необхідність залучення додаткових коштів у формі поворотної фінансової допомоги, на повернення якої були спрямовані кошти, отримані на підставі договору позики № А-11 від 21 лютого 2014 року.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає, що отримання ПП "Реммеблі" позичкових коштів для інвестування, придбання активів, здійснення розрахунків по зобовязаннях є економічно розумним та не суперечить чинному законодавству України.

Проаналізувавши встановлені обставини у справі суд вважає, що позивач з використанням дозволених чинним законодавством методів (отримання позики в іноземній валюті від нерезидента згідно із договором № А-11 від 21 лютого 2014 року), без необхідності виведення з господарського обороту грошових обігових коштів та уникнення в такий спосіб збитків, використав такі кошти безпосередньо в своїй господарській діяльності, при цьому ПП "Реммеблі" доведено наявність розумної економічної причини (ділової мети) для взяття позики у квітні-серпні 2014 року, що спростовує доводи Луцької ОДПІ про безпідставність такої позики.

В податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2014 рік ПП "Реммеблі" сплачені відсотки за користування позикою по договору № 11-А від 21 лютого 2014 року, відємне значення курсових різниць були включені до фінансових витрат (а.с. 158-164).

З наведеного слідує, що використання кредитних коштів мало безпосередній зв'язок з господарською діяльністю ПП "Реммеблі" та ділову мету, а отже і фінансові витрати у вигляді відсотків за користування взятими в позику коштами і від'ємне значення курсових різниць також мають зв'язок з господарською діяльністю товариства та правомірно включені до витрат у податковому обліку.

За таких обставин, суд вважає, що податковим органом неправомірно зменшено позивачу витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток на 15 351 781 грн., а тому податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року є протиправним і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи, що даний позов було подано до суду 27 серпня 2015 року, тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд застосовує частину першу статті 94 КАС України в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Відтак, на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., сплачений платіжним дорученням № 2826 від 26 серпня 2015 року 2015 року (а.с. 2).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року.

Присудити Приватному підприємству "Реммеблі" (Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, будинок 43, ідентифікаційний код 31836555) з Державного бюджету України 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 20 жовтня 2015 року Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова