Справа № 821/3886/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/16166/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Рецебуринський Ю.Й. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського районного відділу у м. Херсоні УДМС України у Херсонській області , треті особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровського району міста Херсона про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну та зобов'язання надати дозвіл на імміграцію в Україну,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу у м. Херсоні УДМС України у Херсонській області в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення від 31.07.2014р. № 31/4099/1 і зобов'язати надати дозвіл на імміграцію в Україну.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області від 31.07.2014р. № 10/4098/1 щодо відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 Зобов'язано Дніпровський РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_2

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Херсонській області залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем та Управлінням ДМС України в Херсонській області не доведено наявність підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію", щодо відмови позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.03.2014р. громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) звернувся до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну. Позивач з 2003 року разом зі своєю родиною проживає на території України, протягом 2003 - 2013 років навчався в загальноосвітній школі № 39 у місті Херсоні, де отримав атестат про закінчення 9 класів, мати та батько позивача у встановленому порядку отримали посвідки на проживання в Україні, мати позивача народилася на території України.

Рішенням відповідача від 31.07.2014р. за № 10/4098/1 відмовлено позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію".

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2011р. №1182-VI із змінами і доповненнями (далі - Закон №1182-VI).

Відповідно до ст. 1 названого Закону іммігрантом є іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозволом на імміграцію є рішення, що надає іноземцям та особам без громадянства право на імміграцію.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону передбачено, що термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Також визначено перелік документів, які додаються до заяви для надання дозволу на імміграцію та перелік яких визначений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

На підставі ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002р. №1983 (далі - Порядок).

За змістом пункту 12 Порядку територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Відповідно до п. 14 названого вище Порядку територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст. 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит.

У разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу (п. 16 Порядку).

На виконання п. 14 названого вище порядку, після отримання заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну, УДМС України в Херсонській області було направлено відповідні інформаційні запити.

27.06.2014р. на адресу УДМС України в Херсонській області надійшла відповідь Управління СБУ в Херсонській області від 23.06.2014р. за № 22/9-1286, в якій зазначено про доцільність відмови громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 у оформленні дозволу на імміграцію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію" із врахуванням системного використання державними правоохоронними органами Російської Федерації власних громадян, попередньо легалізованих на території України, для проведення протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України, а також військової агресії з боку суміжної держави, з метою недопущення загрози засадам національної безпеки України.

З матеріалів справи встановлено та не спростовано скаржником у справі, що єдиною підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну визначено лист Управління СБУ в Херсонській області від 23.06.2014р. за № 22/9-1286, який не містить будь-яких конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем будь-яких протиправних дій на шкоду державній безпеці України. При цьому у названому листі не містяться посилання на конкретні обставини, встановлені щодо позивача, які відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію" можуть бути підставами для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що лист відповідь Управління СБУ в Херсонській області не є нормативно-правовим актом, який врегульовує спірні правовідносини в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України №1182-VІ та є підставою для відмови у наданні дозволу для імміграції.

Зважаючи на викладене, судами попередніх інстанцій зроблено обґрунтований висновок про те, що рішення Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області про відмову у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну прийняте всупереч вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області відхилити, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.