Справа № 22-а-24859/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року колегія судців судової палата в цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судці Воробйової Н.С.,

суддів: Мережко М.В., Оношко Г.М.

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду

України в Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського

районного суду Київської області від 3 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1

ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі

Київської області про поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірними дії

відповідача про відмову проведення перерахунку раніше призначеної пенсії і виплатити

недоотриманої суми пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Рокитнянського районного суду

Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в

Рокитнянському районі Київської області про поновлення строку звернення до суду,

визнання неправомірними дії відповідача про відмову проведення перерахунку раніше

призначеної пенсії і виплатити недоотриманої суми пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"

неправомірними та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському

районі Київської області перерахувати та виплатити надбавку, як дитині війни, відповідно

до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 22 травня 2008 року.

Зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату доплати, як громадянину який є

пенсіонер та проживає в зоні посиленого радіоактивного контролю, відповідно до ст. 39

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з 22 травня

2008 року. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі

Київської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну

здоровю відповідно до вимог ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 22 травня 2008 року.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 3 березня 2010

року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської

області щодо відмови у донарахуванні та виплаті недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1

неправомірними. Зобовязано відповідача провести донарахування та виплату ОСОБА_1

недоотриманих сум пенсії починаючи з 9 лютого 2009 року, а саме: щомісячної доплати до пенсії за проживання на забрудненій території (зона посиленого радіоекологічного

контролю) в розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" з урахуванням виплачених сум вказаної доплати та з

послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та

встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати; щомісячної додаткової пенсії

за шкоду заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до 4 категорії в розмірі 15 відсотків

мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням

виплачених сум вказаної додаткової пенсії та з послідуючим її перерахунком у

відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної

пенсії за віком та щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі ЗО

відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний

захист дітей війни" з урахуванням виплачених сум вказаних надбавок. В задоволені іншої

частини позовних вимог позивачу - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, представник управління Пенсійного

фонду України в Рокитнянському районі Київської області подав апеляційну скаргу, в якій

просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та

постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі

апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду,

неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення

судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для

скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної

скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,

виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована в управління Пенсійного

фонду України в Рокитнянському районі Київської області, як непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до паспорта позивачки, вона зареєстрована та постійно проживає в

смт. Рокитне Київської області.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23 липня 1991 року смт. Рокитне віднесено

до зони цосиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на

територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні

посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного

забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону

(ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до

категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за

шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну

пенсію.

Ст. 51 цього Закону передбачено, що додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю,

громадянам віднесеним до 4 категорії потерпілих, виплачується у розмірі 15 відсотків

мінімальної пенсії за віком.

Ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" передбачає виплату щомісячної

соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до

пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати

особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн. та

доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 1 від 3 січня 2002 року

"Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям

пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" в

розмірі 19 грн. 91 коп., а також, відповідачем позивачці з 1 січня 2008 року проводилася

щомісячна доплата в розмірі 47 грн. на підставі постанови КМУ від 28 травня 2008 року

№ 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Судом, також, встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до Закону України "Про

соціальний захист дітей війни", є дитиною війни, що не заперечується сторонами.

Управління Пенсійного Фонду України у Рокитнянському районі Київської області, в

період починаючи з 1 січня 2006 року, виплачувало їй підвищення в розмірі 10%

прожиткового мінімуму, чим порушувалось право позивача на належне пенсійне

забезпечення.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно

нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 51 цього Закону,

а також, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у звязку з чим

звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої

інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 та ст. 51

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегія судців вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та

обґрунтованим.

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами

України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правомірно прийшов до

висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону

України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", а постанова КМ України № 1 від 3 січня 2002 року "Про

підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,

фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" - вимогам

ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як і Постанова КМ України № 530 від

28 травня 2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"

- вимогам ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з огляду на

наступне.

Ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено непрацюючим пенсіонерам, які

проживають у зоні посиленого радіологічного контролю, доплату до пенсії в розмірі

однієї заробітної плати.

Ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено додаткову пенсію за шкоду,

заподіяну здоров'ю, громадянам віднесеним до 4 категорії потерпілих, виплачується в

розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачає виплату

щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Правильним висновком суду першої інстанції є визнання необгрунтованими та такими,

що суперечать ч.2 ст. 19 Конституції України (органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України) доводи

відповідача про правомірність застосування постанови Кабінету Міністрів України від

З січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат

окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів

державного бюджету"; Постанови КМУ №836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні

виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для визначення

розміру доплати до пенсії та додаткової пенсії позивачці; та Постанови КМУ № 530 від

28 травня 2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"

для обчислення підвищення до пенсії "Дітям війни".

Також, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника

відповідача на ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановлено, що розяснення

порядку застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом

Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та

іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма субєктами

господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а також,

що при обчисленні підвищення до пенсії, передбаченого ЗУ "Про соціальний захист

дітей війни" необхідно керуватися постановою КМУ від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі

питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи

положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір

мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими

ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і

іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший

розмір, немає.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства

права. Конституція України має вищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові

акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Норми

Конституції України - є нормами прямої дії.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп

було визнано неконституційним п. 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих

актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін

до деяких законодавчих актів України", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону,

яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати

компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, а також,

пункт, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 51 Закону України "Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в

частині визначення додаткової пенсії потерпілим 4 категорії в розмірі 5% прожиткового

мінімуму для непрацездатних громадян.

Законом України "Про державний бюджет України на 2008, 2009 роки", було допущено

звуження існуючих гарантій громадян, які є дітьми війни в частині не нарахування, згідно

з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та виходить з

розміру мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму

для непрацездатної особи відповідно до вимог щодо розмірів прожиткового мінімуму,

згідно із Законами "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Рішеннями

Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6 -рп/2007 та від 22 серпня 2008

року № 10-рп закони, якими були внесені зміни до ст.6 Закону України "Про

соціальний захист дітей війни", були визнані неконституційними.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада

1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам

необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого

органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і

розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради

Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим,

акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази

керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність

як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який

підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний

застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про

незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції

України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти,

якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові

закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними

законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в

Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість

діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3),

права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг

при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений

(стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та

обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний

строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного

Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет

України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і

обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема

Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими

законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо

того, що позивачка має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий

пенсіонер, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю та на додаткову

пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, громадянам віднесеним до 4 категорії потерпілих,

внаслідок аварії на ЧАЕС, та, як дитина війни, в розмірі передбаченому Законом України

"Про державний бюджет України на 2008 рік", починаючи з 22 травня 2008 року (з дати

винесення рішення № 10- рп Конституційним судом України) в розмірі визначеному в

Законах про державний бюджет України на відповідний рік.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої

інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з

додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування

не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного Фонду України у

Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду

Київської області від 3 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі Київської області про

поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірними дії відповідача про

відмову проведення перерахунку раніше призначеної пенсії і виплатити недоотриманої

суми пенсії - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції -

без змін.

Керуючись ст. ст. 197,198,200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рокитнянському районі

Київської області відхилити, постанову Рокитнянського районного суду Київської області

від 3 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: