Справа № 820/8686/15
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 жовтня 2015 р. № 820/8686/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд, зобов'язати ГУ ДМС України в Харківський області вчинити певні дії, а саме здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 19904 від 12.03.2009 року громадянину ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з її непридатністю для користування.

В обґрунтування позову позивачем зазначено наступне. 14.08.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області про здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з її непридатністю для її користування, до якої додав усі необхідні документи для здійснення такого обміну. Проте, листом від 18.08.2015 року №04/1-17425 ГУ ДМС України в Харківській області повідомлено про необхідність особистого прибуття гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ГУ ДМС України в Харківській області для отримання роз'яснень щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні. Також, листом ГУ ДМС України в Харківській області від 05.10.2015 року №04/1-21418 повідомлено про те, що на теперішній час вирішується питання щодо скасування дозволу на імміграцію заявника - гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2. Тобто на даний позивачу не здійснено обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з її непридатністю для користування, що є протиправною бездіяльністю з боку відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явився, свого уповноваженого представника також не направив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 33, 35 КАС України. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд задовольнити вимоги адміністративного позову.

Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, у судове засідання також не зявився. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 33, 35 КАС України. Проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданих до суду письмових запереченнях з доданими до них документами (а.с. 22 - 32). Надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без участі представника відповідача.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КАС України розгляд і вирішення адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорту (переклад з англійської на українську мову (а.с. 9-11), та посвідкою на постійне проживання Серії ХР № 19904 (а.с. 12).

Як зазначено позивачем у позові, 12.03.2009 р. УГІРФО ГУ МВС в Харківській області на підставі висновку від 12.03.2009 року оформило і видало гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання Серії ХР № 19904 (а.с. 12).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.08.2015 року позивач через свого уповноваженого представника звернувся з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій просив здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання гр. ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_1 ОСОБА_2 у звязку із її непридатністю до користування. До заяви були додані необхідні для обміну посвідки документи, перелік яких міститься в додатку до заяви (копія паспорту з перекладом, копія посвідки на постійне проживання в Україні, копії документів на житло, фотокартка, копія доручення, копії квитанцій (3 шт.) про сплату збору у розмірі 170,00 грн., 52,49 грн., 30,0 грн.) (а.с. 13 - 14).

Проте, листом від 18.08.2015 року №04/1-17425 ГУ ДМС України в Харківській області повідомлено про необхідність особистого прибуття гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ГУ ДМС України в Харківській області для отримання роз'яснень щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

Матеріалами справи підтверджено, що гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 особисто прибув ло територіального органу ДМС (лист від 20.08.15 року за підписом представника позивача) (а.с. 16).

Також, листом ГУ ДМС України в Харківській області від 05.10.2015 року №04/1-21418 повідомлено про те, що на теперішній час вирішується питання щодо скасування дозволу на імміграцію заявника - гр. ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 15), оскільки дружині заявника гр. СРВ ОСОБА_4 ОСОБА_4 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, та зазначено, що заявник особисто прибув на прийом з оригіналом свого паспорту.

Тобто на даний позивачу не здійснено обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з її непридатністю для користування.

Як вбачається з наданої ГУ ДМС України в Харківській області відповіді, позивачем були надані до своєї заяви усі документи, необхідні для обміну бланку посвідки, а відмовлено йому було з інших підстав (вирішення питання щодо скасування дозволу на імміграцію заявника).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 06.04.2011 р., № 405/2011 "Питання Державної міграційної служби України" (далі по тексту Указ № 405/2011) було затверджено Положення про Державну міграційну службу України.

У п.п. 8 п. 4 Указу № 405/2011 визначено, що ДМС України відповідно до покладених на неї завдань здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 (надалі по тексту Порядок) в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 - і 45 - річного віку згідно п. 9 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Підпунктом 3 п. 14 Порядку передбачено, що обмін посвідки здійснюється у разі непридатності посвідки до користування (пошкодження з різних причин тощо).

У разі пошкодження чи втрати посвідки іноземець та особа без громадянства може звернутися за отриманням нової посвідки в порядку, встановленому для її обміну чи продовження строку її дії, до територіального органу або підрозділу ДМС за місцем проживання (п. 22 Порядку).

Згідно положень п.15 вказаного Порядку, де зазначено, що для обміну посвідки подаються: 1) заява, зразок якої встановлюється МВС; 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після предявлення повертається), та його копія; 3) посвідка, що підлягає обміну; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 6) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

Суд зазначає, що даний перелік необхідних документів як додаток до заяви є вичерпним.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви було додано необхідний та повний пакет документів, а саме: копія паспорту з перекладом, копія посвідки на постійне проживання в Україні, копії документів на житло, фотокартка, копія доручення, копії квитанцій (3 шт.) про сплату збору у розмірі 170,00 грн., 52,49 грн., 30,0 грн. (а.с. 13 - 14). Жодних зауважень з боку в листах від 18.03.2015 №04/1-17425 та 05.10.2015 р. №04/1-21418 року до змісту чи до кількості доданих до заяви документів не зазначено.

У п. 3.18. Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС від 15.07.2013 р. № 681 (далі Тимчасовий порядок) у разі пошкодження чи втрати посвідки іноземець та особа без громадянства можуть звернутися за отриманням нової посвідки в порядку, встановленому для її обміну чи продовження строку її дії, до територіального органу або підрозділу ДМС за місцем проживання.

Згідно з п. 4.5. Тимчасового порядку працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Таким чином, оскільки при розгляді заяви про обмін бланку посвідки на постійне проживання на новий лише звіряються відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, то суд зазначає про неправомірність відмови позивачу в обміні, оскільки процедура розгляду не передбачає як передумову обміну бланку посвідки скасування дозволу на імміграцію заявника територіальними органами ДМС.

Крім того, пунктом 17 вищезазначеного Порядку передбачено, що рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Отже, суд звертає увагу на те, що Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області в своїх відповідях від 18.03.2015 №04/1-17425 та 05.10.2015 р. №04/1-21418 року жодних з вищезазначених підстав не зазначило, а судом таких не встановлено. Крім того, не вказало на будь-який інший випадок, передбачений законами, тобто рішення про відмову є невмотивованими.

Щодо посилання відповідача в листі - відмові від 05.10.2015 р. №04/1-21418 про вирішення питання територіальним органом ДМС питання про вирішення питання щодо скасування дозволу на імміграцію позивача, суд зазначає наступне.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

А відтак, скасування дозволу на імміграцію не є передумовою для обміну бланку посвідки. Окрім того, посилання відповідача на скасування дозволу на імміграцію в Україну дружині позивача - ОСОБА_4 ОСОБА_4, не є законною підставою в розумінні положень статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Таким чином, ГУ ДМС України в Харківській області, посилаючись на необхідність вирішення питання щодо скасування дозволу на імміграцію позивача, що ніби-то є передумовою обміну бланку посвідки, безпідставно відмовило в здійсненні йому обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, чим грубо порушило права, свободи та законні інтереси позивача, оскільки таке скасування не є підставою, згідно Порядку, для відмови позивачеві в здійсненні обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї ж статті закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАСУ).

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що при наданні відмови позивачу в обміні посвідки на постійне проживання в Україні у звязку із її непридатністю для користування, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його відмова є неправомірною, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно п. 2 ч. 2. ст. 162 КАСУ у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні ХР 19904 від 12.03.2009 року громадянину ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з її непридатністю для користування.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.