Справа № 826/7329/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7329/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажбуд-4" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажбуд-4" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажбуд-4" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрмонтажбуд-4» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «ТК «Акцепт», ТОВ «Грант Буд», ТОВ «ДІС ЛАВ» за період з 01 вересня 2011 року по 31 липня 2014 року.

Результати перевірки оформлено актом від 31 жовтня 2014 року №1033/26-5522-08/31243027.

У ході перевірки встановлено факт порушення ТОВ "Укрмонтажбуд-4" вимог статті 134, підпункту 138.1.1 пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2011 рік на суму 122 993,00 грн.; пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 350 874,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві 26 листопада 2014 року прийнято податкове повідомлення рішення №08, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання із податку на прибуток у розмірі 122 993,00 грн. та податкове повідомлення рішення №08, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання із податку на додану вартість у розмірі 399 558,00 грн., у тому числі: 319 646,00 грн. - основний платіж, 79 912,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається з акту перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ Міністерства доходів і зборі у місті Києві №1033/26-5522-08/31243027, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ТОВ «Укрмонтажбуд-4» та його контрагентами ТОВ «Грант Буд», ТОВ «ДІСЛАВ», ТОВ «ТК «Акцепт».

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В силу вимог п. 44.2 статті 44 ПК України - для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 200 ПК України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 статті 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог п. 198.6 статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Між тим, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів з метою їх використання в господарській діяльності. Тому, при розгляді тверджень органу державної податкової служби про безтоварність господарської операції підлягає перевірці факт здійснення господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В іншому випадку, відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України, у платника податків не виникає права відносити до складу податкового кредиту, витрати без належних на те документів, обов'язковість заповнення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У силу вимог ч.ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 - первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа ( форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Зі змісту зазначених положень чинного законодавства вбачається, що для підтвердження правомірності включення витрат на послуги до складу податкового кредиту, підприємством має бути складено первинний бухгалтерський документ, який повинен містити необхідні відомості, у тому числі про зміст господарської операції та її обсяги. Крім того, для включення до складу податкового кредиту, такі послуги повинні бути використані у господарській діяльності платника податку.

Так, між ТОВ «Укрмонтажбуд-4» (підрядник) та ТОВ «Гранд Буд» (субпідрядник) укладено договір підряду на виконання ремонтних робіт від 23 червня 2014 року №Д-2.23/06, відповідно до якого субпідрядник приймає на себе зобов'язання виконати і здати в установлений термін комплекс підрядних робіт з улаштування монолітних залізобетонних конструкцій на об'єкті: «Будівництво будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями та паркінгом на вулиці Михайла Донця, 2-а у Солом'янському районі міста Києва», секції 2 та 3, а підрядник зобов'язується надати субпідрядникові фронт робіт, прийняти належно виконані роботи та поплатити їх згідно договору.

З метою підтвердження факту виконання господарських зобов'язань за договором №Д-2.23/06 позивачем долучено до матеріалів справи копії первинних документів, зокрема: договору від 23 червня 2014 року №Д-2.23/06; ліцензії ТОВ «Гранд Буд» на виконання господарської діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури; податкової накладної; довідки про вартість виконаних робіт та витрат за липень 2014 року; акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року, платіжні доручення.

Також, між позивачем (генпідрядник) та ТОВ «ДІС ЛАВ» (підрядник) укладено договір підряду від 26 червня 2014 року №У-26/06, відповідно до якого підрядник приймає на себе зобов'язання виконати і здати в установлений термін комплекс підрядних робіт з улаштування монолітних залізобетонних конструкцій на об'єкті: «Будівництво будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями та паркінгом на вулиці Михайла Донця, 2-а у Солом'янському районі міста Києва», генпідрядник зобов'язується надати підрядникові фронт робіт, прийняти належно виконані роботи та оплатити їх згідно цього договору.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору позивачем надано копії: договору від 26 червня 2014 року №У-26/06; ліцензії ТОВ «ДІС ЛАВ» на виконання господарської діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури; податкової накладної; довідки про вартість виконаних робіт та витрат за липень 2014 року; акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року, платіжне доручення № 2572 від 27 серпня 2015 року.

Предметом вищезазначених договорів був комплекс підрядних робіт на об'єкті будівництва, де у свою чергу виконував підрядні роботи позивач відповідно до договору з його контрагентом-генпідрядником /договір підряду №2/13 від 11 лютого 2013 року.

Так, предметом договору був комплекс підрядних робіт з улаштування монолітних залізобетонних конструкцій (своїми або залученими силами і засобами із матеріалів генпідрядника) на об'єкті «Будівництво житлового будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями на вул. Михайла Донця, 2-А у Солом'янському районі м. Києва».

Пунктом 3.1. договору передбачено, що роботи виконуються з лютого 2013 року по грудень 2014 року, із матеріалу генпідрядника (п.п. 1.1., 7.1. договору), із правом залучення субпідрядних організацій (п.п. 1.1., 9.1. договору), відповідно до вимог проектної документації (п.п. 6.1.-6.3. договору), що надається генпідрядником та підлягає обов'язковому поверненню йому по завершенні робіт/етапу робіт /копії проектної документації. Прийом-передача виконаних робіт за зазначеним договором оформлюється актами виконаних робіт та довідками про їх вартість (п.10.1 договору), відбувається частинами, згідно із графіком, а за порушення строку передачі виконаних робіт п.13.2. договору передбачені штрафні санкції.

Таким чином, з метою забезпечення виконання зобов'язань у строки, визначені зазначеним договором, у період літніх відпусток (липень 2014 року) позивачем із ТОВ «Грант Буд» та ТОВ «ДІС ЛАВ» було укладено вище вказані договори підряду, що були предметом розгляду справи у суді першої інстанції.

Слід зазначити, що основними видами діяльності позивача (згідно КВЕД) є будівництво житлових та нежитлових будівель, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Для здійснення своєї господарської діяльності Товариство має всі необхідні дозвільні документи, зокрема ним одержано ліцензію серія АД №030657 на будівельну діяльність, видану Міністерством регіонального розвитку та будівництва України 12 березня 2012 року.

Дані обставини підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, документами, що підтверджують наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі складських приміщень позивача (Т.1 а.с. 30-31, 46-59); документами, що підтверджують наявність відповідних ліцензій для ведення будівельної діяльності як позивача (Т.1 а.с.28-29), так і його контрагентів (Т.1 а.с.67-68, 102-103), що надає можливість здійснення між ними господарських операцій.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, зокрема, послався на те, що довідки про вартість виконаних робіт не містять конкретизації робіт/послуг, обґрунтування вартості відповідних послуг.

Проте, національні стандарти України (ДСТУ) із ціноутворення в будівництві, зокрема ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», додатками якого, зокрема Т-Ц, передбачені примірні форми первинних документів з обліку в будівництві введені в дію та мають використовуватися з 1 січня 2014 року під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт. У тому числі примірна форма № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та примірна форма № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати».

Так, довідка за формою N КБ-3 складається для проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва. У ній зазначається загальна вартість робіт, виконаних у звітному періоді відповідно до акту приймання виконаних підрядних робіт.

Акт приймання виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2в складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт які і містять конкретизацію робіт/послуг, зокрема дані про види, обсяги та вартість виконаних у звітному періоді робіт.

Так, основна сума договорів складає заробітну плату робітників ТОВ «Грант Буд» та ТОВ «ДІС ЛАВ», а також вартість експлуатації машин у т.ч. заробітну плату робітників, що їх обслуговують.

Крім того, позивачем до апеляційної скарги надані засвідчені копії проектної документації, графіків робіт, актів на приховані будівельно-монтажні роботи.

Щодо зазначених судом документів, що свідчать про відповідність матеріалів та конструкцій, використаних в роботі, то позивач та його контрагенти (субпідрядники) виконували роботи із матеріалів наданих генпідрядником (п.п. 1.1, 7.1., 8.3. договору /Т.2, а.с. 5-8/).

Щодо зазначеного судом журналу авторського нагляду, то законодавством не передбачена обов'язкова його наявність у позивача оскільки, згідно із вимогами законодавства такий журнал складається проектною організацією та передається замовнику. У даному випадку генпідряднику, який і здійснював контроль та технічний нагляд за проведеними роботами.

Таким чином, твердження перевіряючого про відсутність реального здійснення операцій позивача з ТОВ «Грант Буд» та ТОВ «ДІС ЛАВ» не відповідають дійсності.

Крім того, між ТОВ «Укрмонтажбуд-4» та ТОВ «ТК «Акцепт» укладено договір від 01 серпня 2011 року № 108, відповідно до якого ТОВ «ТК «Акцепт» виставляв рахунки-фактури, з оформленням податкових та видаткових накладних, в безготівковій формі розрахунку. Предметом таких взаємовідносин було постачання будівельних матеріалів (плитка), що на момент фінансово-господарських операцій фіксувалось належним чином оформленими первинними документами, товарно-транспортними накладними.

Позивач зазначає, що дані документи не були предметом перевірки з поважних причин, а саме у зв'язку з затопленням офісного приміщення ТОВ «Укрмонтажбуд-4» та пошкодженням архівних документів. Позивачем надано документи на підтвердження обставин щодо пошкодження архівної документації, а саме копії акту від 18 березня 2014 року, складеного державним підприємством «Еко» та наказів ТОВ «Укрмонтажбуд-4» від 11 березня 2014 року №11-03/14 та від 17 березня 2014 року №17-03/14 про встановлення збитків та пошкодження.

Оскільки на сьогоднішній день первинні документи по взаємовідносинах з ТОВ «ТК «Акцепт» не відновлені, додатково на підтвердження обставин щодо господарсько-фінансових операцій з вказаним контрагентом позивачем надано наступну інформацію, відображену за наслідками розгляду справи №82б/15834/13-а у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2013 року.

Так, в ході розгляду справи №826/15834/13-а за позовною заявою ТОВ «ЛЕВАДА - М» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень були досліджені обставини придбання ТОВ «Укрмонтажбуд-4» товару (плитки керамічної, сантехнічного обладнання) саме у ТОВ «ТК «Акцепт» та подальшої її реалізації ТОВ «ЛЕВАДА - М».

Зокрема, ТОВ «Укрмонтажбуд-4» було залучене у якості третьої особи та на вимогу суду нами були надані до огляду оригінали всіх первинних документів на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «ТК «Акцепт» щодо придбання плитки керамічної, а також на підтвердження наявності відповідних ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, у т.ч. трудових. За наслідками розгляду зазначеної справи судами всіх інстанцій були прийняті рішення на користь платника податків.

Копія постанови, копії платіжних доручень з розрахунку між позивачем та ТОВ «ТК «Акцепт», а також копії видаткових накладних на підтвердження подальшої реалізації плитки керамічної, податкових декларацій за спірний період, що були у відповідача також додано до пояснень.

Отже позивачем правомірно було сформовано податковий кредит, оскільки наведена вище первинна документація чітко відображає операції які були здійсненні між позивачем та його контрагентами.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору між позивачем та його контрагентоами, останні були зареєстровані як платники податку на додану вартість та мали свідоцтво платника податків на додану вартість у встановленому законом порядку.

Також необхідно зазначити, що невиконання контрагентом зобов'язання по сплаті податку до бюджету не являється підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість.

Крім цього, невиконання контрагентом позивача власних податкових зобов'язань перед бюджетом, тягне відповідну відповідальність саме для нього, і не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Судом на момент прийняття рішення у справі не встановлено наявність постановлених у судовому порядку обвинувальних вироків стосовно посадових осіб контрагентів за фактом фіктивного підприємництва.

Враховуючи зазначене, та оскільки судом не було встановлено ознак фіктивності укладених між позивачем та його контрагентами правочинів, необґрунтованими є висновки викладені відповідачем в акті перевірки про порушення позивачем податкового законодавства.

А як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Таким чином протиправним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажбуд-4" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажбуд-4" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 08 від 26 листопада 2014 року за платежем: податок на прибуток у розмірі 122 993,00 грн., з яких 122 993,00 грн. - за основним платежем, 0,00 грн. - за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 08 від 26 листопада 2014 року за платежем: податок на додану вартість у розмірі 399 558,00 грн., у тому числі: 319 646,00 грн. - основний платіж, 79 912,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.