Справа № 2а-4432/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Ольшевська Н.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2012 р. Справа № 2а-4432/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Луценку Т.М. ,

за участю представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Коростенського міськрайонного суду від "05" травня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

9.02.2011року позивач звернувся з позовом про визнання протиправними дій та стягнення з відповідачів доплат відповідно до ст.ст.37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 1.01.2010р. по 1.01.2011 року .

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 5.05.2011року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Головного ОСОБА_4 пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов"язано його здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1.07.2010року по 1.01.2011 року в розмірі двох мінімальних заробітних плат вказаного періоду щомісячно, що становить 10737,90 грн. з врахуванням проведених виплат. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з"явились, про час та місце повідомлений належним чином.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача .

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є пенсіонером, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідними доказами.

Статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

У спірний період законодавець не вносив до наведених норм Закону змін, якими б установлювались інші, крім мінімальної заробітної плати, критерії нарахування зазначених виплат або обмежувався розмір останніх.

Таким чином, вихідним критерієм нарахування спірних сум виплат виступала мінімальна заробітна плата, розмір якої в зазначений позивачем період змінювався законодавцем.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлювався спеціальним законом або законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Зміст зазначених законів свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей застосування цього розміру для реалізації положень статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі визначеному Законом.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

В той же час , суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги за період з 1.07.2010 року по 1.01.2011 року не врахував положення ст.ст.99,100 КАС України .

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України , адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою 9.02.2011 року, а тому шестимісячний строк звернення до суду закінчився 9.08.2010 року.

Крім того , ухвалюючи по суті правильне рішення , суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо зобов"язаня відповідача провести перерахунок та виплату на користь позивача доплати за певний період визначивши розмір доплати в сумі 10737,90грн.

За таких умов, відповідно до ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право , зокрема, змінити постанову суду.

Відповідно до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія судів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 195,198,201,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "05" травня 2011 р. змінити, виклавши абзац другий і третій резолютивної частину зміненої постанови в наступній редакції :

Визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_3 коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в період з 1.08.2010 року по 1.01.2011 року неправомірними.

Зобов"язати Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 коштів передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1.08.2010 року по 1.01.2011 року, у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно, з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради вул. Кірова, 8,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,Житомирська область,10003