Справа № 750/2342/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/32350/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 7 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі №750/2342/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється його пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду, введену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 161; зобов`язати відповідача призначити йому з 30.04.2014 року пенсію за вислугу років, з урахуванням зазначеної щомісячної додаткової грошової винагороди.
Ухвалою судді від 18.03.2015 року адміністративний позов у частині оскарження дій відповідача за період з 30 квітня по 10 вересня 2014 року включно залишений без розгляду.
Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 7 травня 2015 року, залишеною без змін ухвало. Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, позов задоволений. Визнана неправомірною відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії ОСОБА_1 , суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами).
Зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2014 року пенсію за вислугу років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (із подальшими змінами).
Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді начальника групи обліку та призначення сержантів і солдатів запасу мобілізаційного відділу центру організаційно-мобілізаційної роботи та підготовки мобілізаційних ресурсів військової частини НОМЕР_1 . Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №245 від 25.04.2014 його звільнено у відставку за станом здоров`я на підставі п. „б частини шостої ст.26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2014 позивача виключено зі списків особового складу цієї військової частини.
Починаючи з квітня 2013 року позивач щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 (зі змінами), з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2,6%.
Після звільнення з військової служби позивачу відповідачем призначена пенсія за вислугу років, до складу якої не включена додаткова грошова винагорода.
Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позов виходили з тих обставин, що вказану додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №899 позивач отримував з квітня 2013 р., з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є додатковим видом грошового забезпечення тому підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.
Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо не врахування при призначенні пенсії за вислугою років додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №889.
Відповідно ч.3 ст.43 Закону України Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХП пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою №889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (п.1).
На час установлення і початку виплати 1 жовтня 2010 року винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (п; Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
До постанови №889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №161, від 13.03.2013 р., якою назва і пункт 1 постанови № 889 викладені в новій редакції: пп.1 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01.04.2013 у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 01.01.2014 у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно п.2 постанови № 161 Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.
На виконання постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року №595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року (далі Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року. В Інструкції визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслений перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовані повноваження командира (начальника) військової частини організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати. Так, в пункті 3 Інструкції наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися вказана винагорода. При цьому Постанова та Інструкція не містять положень, які б передбачали можливість не виплачувати щомісячну додаткову грошову винагороду навіть у разі допущення військовослужбовцем дисциплінарних порушень.
Враховуючи ті обставини, що при проходженні військової служби позивач отримував щомісячно винагороду, передбачену Постановою №889, з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому відповідно вимог ст.43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.
Виходячи з наведеного, суди першої та апеляційної інстанції дійшли до вірних висновків, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 7 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: