Справа № 22-а-21901/11
Суддя: Голуб С. А.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Волохова Л.А., суддів: Голуб С.А., Савченка С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Київ адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області, про зобовязання провести перерахунок та виплату недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням суду від 03 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії.

Зобовязано відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату основної та додаткової пенсії по інвалідності (основну та додаткову) з 22 травня 2008 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в які/ росить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. В своїтґ апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус інваліда II групи, причина якої - професійне захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та відноситься до 1 категорії.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,7 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.Г ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам 2-ї групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з чим звер; ся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно з рішеннями Конституційного суду України 2007-2008 рр визнано д^онституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на відповідний у^.якими було внесено на 2007-2008 рік зміни до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по 2-й групі інвалідності повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, у чов та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід 2-ї групи, захворювання якого повязане з впливом аварії на ЧАЕС починаючи з 22.05.2008 року.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на рішення Вишгородського районного суду Ку" 'ької області від 03 вересня 2010 року - підлягає залишенню без задоволення, а постанова судутіершої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді