Справа № 208/1686/14-а(2-а/208/4/15)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Ричка С.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2015 рокусправа № 208/1686/14-а(2-а/208/4/15)
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В. суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю., за участю: позивача - ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. у справі № 208/1686/14 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради (далі - відповідач про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просила:

- визнати звільнення незаконним;

- зобов'язати відповідача поновити її з 29.04.2013 року на посаді заступника начальника відділу з утримання та експлуатації житлового фонду і благоустрою прибудинкових територій Управління з подальшим переведенням на посаду заступника начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду Департаменту як правонаступника Управління;

- виконати належне оформлення всіх неточних, неправильних чи помилкових записів, зроблених у трудовій книжці спеціалістом з кадрової роботи Управління, відповідно до вимог КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58;

- включити її до кадрового резерву на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду Департаменту;

- надати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк згідно ст.267 КАС України;

- стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 151600,89 грн., у тому числі: середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати через збільшення окладу та індексації в сумі 107188,09 грн., недонараховану заробітну плату в сумі 9683,40 грн. у тому числі: премії, що одноразово сплачувались працівникам у 2013 році, відповідно до наказів про преміювання працівників від 18.11.2013 року №92 «ос» «Про преміювання працівників департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради до Дня місцевого самоврядування» в сумі 2500,00 грн. та від 25.06.2014 року №60 «ос» «Про преміювання працівників департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради до державного свята» в сумі 3000.00 грн.; одну середньомісячну заробітну плату, встановлену до виплати працівникам за 10 років безперервної сумлінної роботи, станом на 30.08.2014 року в сумі 4392,57 грн. (209,17грн/день х 21 роб.день - середньомісячне число роб. днів), (абзац 2 п.8 Порядку №100 та додаток 5 до рішення Дніпродзержинської міської ради від 15.03.2007 року №143-08/У «Про затвердження положень з питань матеріального забезпечення, заохочення та здійснення інших грошових виплат працівникам апарату Дніпродзержинської міської ради та її виконавчих органів», що наданий суду з рішенням відповідачем); моральну шкоду в сумі 15225,00 грн., збитки в сумі 19504,40 грн., у тому числі:

- реальні збитки в сумі 3345,20 грн.; доходи, що позивач могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право на гідну працю не було порушене (упущену вигоду) - 16159.20 грн.;

- звернути до негайного виконання судове рішення в частині стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі у межах суми стягнення за один місяць в сумі 4392.57 грн.

Позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що її попередня позовна заява про поновлення на роботі з травня 2013 року розглядалась в процесі цивільного судочинства, а в березні 2014 року ухвалою суду провадження в справі було закрито, так як справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, 11 березня 2014 року було відкрито провадження в справі в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2014 року поновлено ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвала набрала законної сили.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 з 29 квітня 2013 року на посаді заступника начальника відділу з утримання та експлуатації житлового фонду й благоустрою прибудинкових територій Управління, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального господарства і будівництва Дніпродзержинської міської ради.

Стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати через збільшення окладу та індексації у сумі 107188 грн.09 коп., премію, що одноразово сплачувались у 2013-2014 роках у розмірі 5500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., всього 115688,09 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою від 30 червня 2015 року доповнено резолютивну частину постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. після речення «Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1156 грн. 88 коп.» наступним реченням «Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5345.20 грн.». В іншій частині постанова залишена без змін.

Додаткова постанова Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року сторонами не оскаржується та набрала законної сили.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог або скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в описовій частині рішення суду не зазначені всі пояснення осіб, які беруть участь у справі щодо кожної позовної вимоги, і навпаки, зазначені доводи стосовно обставин, що у позовній заяві були відсутні і не стосувались безпосередньо предмету спору, а також деякі інші докази, досліджені судом; в мотивувальній частині не зазначені встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався; в резолютивній частині не зазначено розподілу судових витрат, здійснених нею та не встановлено строку для подання суб'єктом владних повноважень до суду звіту про виконання постанови.

Незаконність свого звільнення вона обґрунтовувала підміною відповідачем понять ліквідація і реорганізація; штучністю заяв відповідача про скорочення займаної посади, оскільки вона не скорочувалась; на посаду в реорганізованій структурі було прийнято менш кваліфікованого працівника; порушено її переважне право на залишення на роботі у реорганізованій структурі - вона мала більш високу кваліфікацію, категорію та ранг, тривалий безперервний стаж роботи в органах місцевого самоврядування, успішно навчалась без відриву від виробництва, має двох неповнолітніх дітей, за одним з яких перебуває на обліку як матір-одиночка та була єдиним членом родини, що має самостійний заробіток.

Судом не враховано ст.ст.104, 105, 110 ЦК України, що в разі ліквідації підприємство припиняє свою діяльність без правонаступництва. Департамент не є новоствореною установою, так як згідно Положення про департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, Департамент є правонаступником усіх прав і обов'язків управління житлово-комунального господарства Дніпродзержинської міської ради.

Займана нею посада в Управлінні не скорочувалася, а лише з дещо зміненою назвою була запланована і є у діючій структурі.

Начальник відділу в Управлінні ОСОБА_4, який підписав наказ про її звільнення, навіть не входив до складу ліквідаційної комісії з припинення Управління, що зробило її наказ незаконним.

Суд, не ставлячи під сумнів дійсність спричинення їй моральної шкоди, не прийняв і не відобразив у постанові її доводи щодо відновлення її права.

В постанові суду не відображено її вимоги про стягнення збитків відповідно до ст.22 ЦК України.

Не обґрунтовано рішення щодо її вимоги про надання звіту про виконання судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд при розгляді справи не дослідив та не надав належної правової оцінки доказам та обставинам справи.

Судом не взято до уваги той факт, що управління житлово-комунального господарства Дніпродзержинської міської ради ліквідовано шляхом реорганізації, тому Департамент житлово-комунального господарства та будівництва не має можливості поновити позивача в Управлінні.

З метою подальшого працевлаштування позивачу було запропоновано посаду головного спеціаліста планово-кошторисного відділу Департаменту, від якої позивач відмовилася.

Враховуючи той факт, що позивач не надала згоду на переведення у новостворений Департамент, її було звільнено відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Чинним законодавством не визначено обов'язок роботодавця пропонувати працівнику посаду у новоствореній установі аналогічну займаній, тому було і запропоновано наявну вакантну посаду.

Судом першої інстанції прийнятий до уваги розрахунок заробітної плати, виконаний позивачем, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

При розрахунку середньої заробітної плати позивачем не було здійснено відрахувань на обов'язкові податки та збори.

Стосовно виплати позивачу премії у сумі 5500 грн., то вона сплачується на підставі наказів, які відносно позивача не приймалися.

При розгляді справи позивач навмисно затягувала процес розгляду справи для отримання найбільшої компенсації за час вимушеного прогулу.

Щодо стягнення моральної шкоди, законодавством передбачається відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, лише заподіяною внаслідок незаконних дій або бездіяльності осіб.

Позивач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 з 30.08.2004 року було призначено за конкурсом на посаду спеціаліста І категорії відділу житлового господарства Управління житлово-комунального господарства міської ради, згідно з наказом № 58 «ос» від 31.08.2004 року (т.1 а.с.31).

У зв'язку з проведеними реорганізаціями установи, з 19.08.2008 року позивача згідно розпорядження міського голови № 22-р від 08.08.2008 року, наказом № 17-ос було призначено на посаду заступника начальника відділу з утримання та експлуатації житлового фонду й благоустрою прибудинкових територій управління житлового господарства міської ради (т.1 а.с.29-31).

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28 грудня 2012 року № 621-30/УІ «Про структуру виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів», в п.3 реорганізовано виконавчі органи Дніпродзержинської міської ради з припиненням юридичних осіб, а саме, Управління житлово-комунального господарства Дніпродзержинської міської ради та управління комунального господарства Дніпродзержинської міської ради шляхом приєднання до управління капітального будівництва Дніпродзержинської міської ради; в п.4 внесено зміни до установчих документів існуючих виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради, змінивши найменування Управління капітального будівництва Дніпродзержинської міської ради на Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради., в п.5 утворено ліквідаційні комісії з припинення юридичних осіб виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради, зазначених у п.3 цього рішення (т.1 а.с.18-19).

Розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради від 07.02.2013 року № 34-р, затверджено структурні підрозділи, їх чисельність та перелік посад Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради згідно з додатком (т.1 а.с.20-21, 22-24).

В додатку до зазначеного розпорядження в переліку посад Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради затверджено посаду заступника начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду (т.1 а.с.21).

Розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради від 27.05.2013 року № 125-р внесено зміни до розпорядження міського голови від 07.02.2013 року № 34-р, а саме викладено додаток у новій редакції.

В додатку до зазначеного розпорядження в переліку посад Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради затверджено посаду заступника директора департаменту, начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду (т.1 а.с.22-24).

На виконання рішення Дніпродзержинської міської ради № 621-30/УІ від 28.12.2012 року, наказом управління житлового господарства Дніпродзержинської міської ради від 21.02.2013 року № 09 «ос» «Про звільнення працівників управління житлового господарства Дніпродзержинської міської ради» було скорочено чисельність працівників управління та виведено із штатного розпису деякі посади у тому числі і посада заступника начальника відділу з утримання та експлуатації житлового фонду і благоустрою прибудинкових територій, на якій працювала позивач (т.2 а.с.27).

Згідно наказу Управління житлового господарства № 24-ос від 04.04.2013 року позивача з 29.04.2013 року звільнено із займаної посади у зв'язку з припиненням юридичної особи управління житлового господарства Дніпродзержинської міської ради у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с. 39).

Запис про звільнення з 29.04.2013 року здійснено і в трудовій книжці позивача (т.1 а.с.34).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Визначення юридичної особи, поняття ліквідації юридичної особи та порядок її ліквідації міститься в ст. ст. 80, 104, 110, 111 ЦК України, ст. ст. 62-66, 79-92 ГК України, ст. ст. 1-22 Закону України "Про господарські товариства".

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 104, 105, 110 ЦК України ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов'язків до інших осіб.

Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ст. ст. 104-109 ЦК України).

У розумінні зазначених норм закону приєднання - це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі. Приєднувана ж організація припиняє свою діяльність як самостійна юридична особа. У разі приєднання на підставі передавального (а не ліквідаційного) акта орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, виключає юридичну особу, яка припинила діяльність, з державного реєстру.

Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов'язки припиненої юридичної, несе відповідальність за її зобов'язаннями в повному обсязі (ст. 107 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Управління житлового господарства Дніпродзержинської міської ради припинено 30.04.2013 року (т.2 а.с.147).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28 грудня 2012 року № 621-30/УІ «Про структуру виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів», в п.3 реорганізовано виконавчі органи Дніпродзержинської міської ради з припиненням юридичних осіб, а саме, Управління житлово-комунального господарства Дніпродзержинської міської ради та управління комунального господарства Дніпродзержинської міської ради шляхом приєднання до управління капітального будівництва Дніпродзержинської міської ради.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 17 жовтня 2011 року та від 27 травня 2014 року (справи № № 21-237а11, 21-108а14).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що реорганізація підприємства, в якому працювала до звільнення позивач полягала у зміні найменування юридичної особи, принципи діяльності, цілі та завдання якої залишились ті ж самі.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно зі статтею 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення

працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації.

25.02.2013 року, більше, ніж за два місяці, позивачці було винесено попередження про наступне вивільнення та запропоновано посаду у новій структурі - Департаменті, проте позивач відмовилась від запропонованої їй посади, про що свідчить її підпис, власноруч поставлена дата та напис: «Не згодна» у попередженні.

Як вбачається з посадової інструкції заступника начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, посадові обов'язки за цією посадою є ідентичними посадовим обов'язкам до посади заступника начальника відділу з утримання та експлуатації житлового фонду й благоустрою прибудинкових територій управління житлового господарства міської ради, яку займала позивач до звільнення (т.1 а.с.111-112, 147-150).

Посада заступника начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради внесена до штатного розпису на 2013 рік, на 2014 рік Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради (т.1 а.с.151-153, 178-179).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звільнюючи позивача з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Законами України, а тому позивача з 29.04.2013 року необхідно поновити на посаді заступника начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, як правонаступника управління житлового господарства міської ради.

Щодо вимог позивача виконати належне оформлення всіх неточних, неправильних чи помилкових записів, зроблених у трудовій книжці спеціалістом з кадрової роботи Управління, відповідно до вимог КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58, колегія суддів зазначає наступне.

В своїх позовних вимогах позивачем зазначено про неточні записи в трудовій книжці за 2008 рік.

Як вбачається з матеріалів справи за зверненням позивача територіальною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області за результатами перевірки в Управлінні житлового господарства Дніпродзержинської міської ради були виявлені порушення трудового законодавства, а саме порушення КЗпП України та Інструкції № 58. На посадових осіб, якими були допущені помилки, були вжиті заходи інспекційного реагування - складені адміністративні протоколи. (т.1 а.с.45).

Відповідачем до прийняття постанови суду першої інстанції підтверджено факт встановлення помилок в трудовій книжці позивача та запропоновано спеціалісту підприємства внести відповідні зміни до трудової книжки, а тому колегія суддів вважає передчасними вимоги позивача в цій частині (т.1 а.с.51-52).

Щодо вимог позивача включити її до кадрового резерву на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу нагляду за станом будівель, утримання та експлуатації житлового фонду Департаменту колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що до кадрового резерву позивача не включено у зв'язку з тим, що включення до кадрового резерву можливе за умови надання згоди працівника на підставі письмової заяви. Така заява позивачем не надавалася.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про безпідставність цих вимог позивача.

Щодо вимог позивача надати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк згідно ст.267 КАС України колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування норми ст.267 КАС України є правом, а не обов'язком суду, який прийняв судове рішення.

Щодо вимог позивача стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 151600,89 грн., у тому числі: середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати через збільшення окладу та індексації в сумі 107188,09 грн., недонараховану заробітну плату в сумі 9683,40 грн. у тому числі: премії, що одноразово сплачувались працівникам у 2013 році, відповідно до наказів про преміювання працівників від 18.11.2013 року №92 «ос» «Про преміювання працівників департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради до Дня місцевого самоврядування» в сумі 2500,00 грн. та від 25.06.2014 року №60 «ос» «Про преміювання працівників департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради до державного свята» в сумі 3000.00 грн.; одну середньомісячну заробітну плату, встановлену до виплати працівникам за 10 років безперервної сумлінної роботи, станом на 30.08.2014 року в сумі 4392,57 грн. (209,17грн/день х 21 роб.день - середньомісячне число роб. днів), (абзац 2 п.8 Порядку №100 та додаток 5 до рішення Дніпродзержинської міської ради від 15.03.2007 року №143-08/У «Про затвердження положень з питань матеріального забезпечення, заохочення та здійснення інших грошових виплат працівникам апарату Дніпродзержинської міської ради та її виконавчих органів», що наданий суду з рішенням відповідачем); моральну шкоду в сумі 15225,00 грн., збитки в сумі 19504,40 грн., у тому числі: реальні збитки в сумі 3345,20 грн.; доходи, що позивач могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право на гідну працю не було порушене (упущену вигоду) - 16159.20 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню, колегія суддів враховує вимоги абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, згідно якого у всіх інших випадках збереження середні заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинної заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавство календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, враховуючи вимоги, закріплені в ст. 235 КЗпП України, колегія суддів вважає, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу повинна бути стягнута за один рік за період з 03 червня 2014 року по 03 червня 2015 року, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово подавались заяви про витребування доказів, про збільшення позовних вимог та доповнень до позову. В призначені до слухання дні позивач до суду не з'являлася. Позивачем подавалися заяви про перенесення слухання справи у зв'язку з навчанням, уточненням позовних вимог, ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 03 червня 2014 року по 03 червня 2015 року за один рік в розмірі 33627.50 грн. ( 250 робочих днів х 134.51 середньоденна заробітна плата згідно довідки відповідача про середню заробітну плату).

Щодо вимоги про виплату сум премії, колегія суддів зазначає, що преміювання працівників здійснюється згідно з наказом керівника на підставі подання про преміювання згідно установленого порядку, який затверджений міським головою відповідно до розпорядження міського голови від 05.02.2007 року № 39-р.

Щодо вимоги про виплату збитків (упущеної вигоди) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Тобто втрачена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Позивачем не наведено жодної правової норми, яка б передбачала здійснення розрахунку упущеної вигоди, не зазначено жодного документу, який би свідчив про можливий розмір передбачуваного доходу (прибутку) у спірний період та надавав змогу обґрунтувати його.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноважени; ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Враховуючи прийняття відповідачем незаконного рішення про звільнення позивача, колегія суддів вважає, що стягнута моральна шкода в розмірі 3000 грн. є справедливою та обґрунтованою.

Щодо вимог позивача звернути до негайного виконання судове рішення в частині стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі у межах суми стягнення за один місяць в сумі 4392.57 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції судове рішення в частині стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі у межах суми стягнення за один місяць в сумі 4392.57 грн. виконано, що не заперечується позивачем та відповідачем.

Згідно п.1 ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що є підстави для зміни судового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з наведених вище підстав, а саме, абзац 4 резолютивної частини постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. необхідно викласти в наступній редакції: стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33627 грн. 50 коп. , моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 36627 грн. 50 коп. В іншій частині постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. у справі № 208/1686/14 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - змінити.

Абзац 4 резолютивної частини постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. викласти в наступній редакції:

Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33627 грн. 50 коп. , моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 36627 грн. 50 коп.

В іншій частині постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2015 р. залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 жовтня 2015 року, в повному обсязі постанова буде складена відповідно до ч.3 ст.160 КАС України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: Н.А. Олефіренко