Справа № 804/14417/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
від позивача - від відповідача - від третьої особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4; ОСОБА_5; не з'явився (належно повідомлений);
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом гр.ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа: Державна Міграційна служба України про скасування наказу
18.09.2015 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з вимогами до відповідача щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №133-к від 05.06.2015 року «Про звільнення ОСОБА_3М.». 22.09.2015р. та 29.09.2015р. позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі наказу Державної міграційної служби України від 04.06.2014 року №357-к ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. На виконання Наказу від 04.06.2014 року №357-к, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було винесено наказ №133-к від 05.06.2015 року «Про звільнення ОСОБА_3М.», на підставі якого внесено запис до трудової книжки позивача. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року було скасовано наказ Державної міграційної служби України від 04.06.2014 року №357-к, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог про поновлення на посаді ОСОБА_3, оскільки не скасовано наказ №133-к від 05.06.2015 року «Про оголошення звільнення ОСОБА_3М.». Таким чином, позивач вважає наказ №133-к від 05.06.2015 року похідним від наказу №357-к 04.06.2014 року та таким що є протиправним та підлягає скасуванню, у звязку із чим позивач звернувся до суду для вирішення питання щодо скасування спірного наказу.
Ухвалою суду від 25.09.2015р. розєднано позовні вимоги гр. ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про зобовязання Державну міграційну службу України поновити гр.ОСОБА_3 на посаді начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області з 04.06.14р. Передано копії матеріалів справи керівнику апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду для автоматичного розподілу.
Ухвалою суду від 01.10.2015р. у якості третьої особи до справи було залучено Державну міграційну службу України.
Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та уточненнях до неї, просила позов задоволити.
Представник відповідача проти позову заперечувала, наголошувала, що оскарження позивачем наказу №133-к від 05.06.2015 року є неналежним способом захисту, що такий наказ має лише інформативний характер. Крім того, було зазначено, що у Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відсутні законодавчо визначені підстави для скасування спірного наказу.
Третя особа в судове засідання не зявилась, хоч була належним чином повідомлена про час, дату та місце засідання суду( докази чого наявні у справі); заперечень проти адміністративного позову не надала; причин неявки в судове засідання не повідомила.
Заслухавши присутніх представників позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів. Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Судом встановлено, що наказом Державної міграційної служби України від 20.03.2012 року №173-к ОСОБА_3 було призначено на посаду начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відповідно порядком переведення відповідно до Постанови КМ України №804 від 01.12.1994 року «Про затвердження Положення про порядок стажування у державних органах», як такого, що успішно пройшов стажування на цій посаді.
Наказом Державної міграційної служби України від 04.06.2014 року №357-к ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з 04.06.2014 року; Головному управлінню ДМС у Дніпропетровській області надіслати до Управління персоналу ДМС України в пятиденний термін копію наказу ГУ ДМС у Дніпропетровській області про оголошення звільнення з посади ОСОБА_3, завірену в установленому порядку. Підстава: заява ОСОБА_3, погодження Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6, погодження Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Наказом Головного управлінням ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к «Про звільнення ОСОБА_3М.» було оголошено наказ ДМС України від 04.06.2014 року №357-к. Згідно наказу від 05.06.2014 року №133-к: «вважати ОСОБА_3 таким, що звільнений з посади начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 04 червня 2014 року за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Підстава: наказ ДМС України від 04.06.2014 року №357-к».
Відповідно до запису трудової книжки ОСОБА_3, запис №17 про звільнення позивача відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України внесено на підставі Наказу ДМС України від 04.06.2014 року №357-к та Наказу ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 року №3166-VI (далі - Закон України від 17.03.2011 року №3166-VI) систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.
Як вбачається з ч. 3, ч. 5 ст. 13 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI, територіальні органи міністерства діють на підставі положень, що затверджуються міністром. Типове положення про територіальні органи міністерства затверджується Кабінетом Міністрів України. Керівники територіальних органів міністерства призначаються на посади за погодженням з головами місцевих державних адміністрацій та звільняються з посад міністром, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМ України від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Відповідно до п.п. 12 п. 10 Положення про Державну міграційну службу України, Голова Державної міграційної служби призначає на посаду за погодженням з Міністром внутрішніх справ та головами відповідних місцевих держадміністрацій та звільняє з посади керівників територіальних органів ДМС.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2015 року у справі №804/9394/14 за позовом гр.ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 04.06.2014 року №357-к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування наказу Державної міграційної служби України від 04.06.2015 року №357-к та в цій частині позов задоволено скасовано наказ Державної міграційної служби України від 04.06.2015 року №357-к. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року було залишено без змін.
Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2015 року у справі №804/9394/14 відповідно до вимог ст. 254 КАС України набрала законної сили з моменту її проголошення.

Зокрема, колегія суду вважає, що відсутні підстави для поновлення позивача на посаді з наступних підстав.

Наказом ДМС України від 04.06.2014 року № 357-к ОСОБА_3 звільнено з посади начальника ГУДМС у Дніпропетровській області за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України з 04.06.2014 року (а.с. 36 т1)

Наказом ГУДМС у Дніпропетровській області Про звільнення ОСОБА_3М. від 05.06.2014р. №133-к оголошено наказ ДМС України від 04.06.2014 року № 357-к. Вважати ОСОБА_3 таким, що звільнено з посади начальника ГУДМС у Дніпропетровській області з 04.06.2014 року. (а.с. 35 Т1).

Відповідно до запису трудової книжки позивача, внесено запис №17 про звільнення позивача відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі Наказу ДМС України від 04.06.2014 року № 357-к, Наказу ГУДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014р. №133-к (а.с. 15 Т1 на звороті).

Оскільки позивачем не оскаржено наказ ГУДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014р. №133-к, підстави для поновлення позивача на посаді відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи встановленні рішенням апеляційної інстанції обставини, позивач звернувся з заявою до Начальника ГУ ДМС України у Дніпропетровській області про скасування наказу №133-к та поновлення його на посаді. У відповідь на цю заяву ГУ ДМС України у Дніпропетровській області листом від 17.09.15р. повідомило, що не має законних підстав для скасування наказу та поновлення на роботі, тощо, такі дії входять до повноважень ДМС України.

На звернення гр.ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України від 18.08.2015р. про скасування наказів №357-к та №133-к, поновлення на посаді, останнім було надано розяснення листом від 18.09.2015 року №Б-1990/10/2020-15, в яких зазначено, що у Державної міграційної служби відсутні правові підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки наказ ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к «Про оголошення звільнення ОСОБА_3М.» не скасовано у судовому порядку. Питання, які порушені у зверненні, мають розглядатись виключно у порядку КАС України.

У звязку із чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Зі змісту позову вбачається, що предметом даного позову є скасування наказу ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к, який є похідним та виданим на підставі наказу Державної міграційної служби України від 04.06.2015 року №357-к «Про звільнення ОСОБА_3М.». Оскаржуваним наказом лише оголошено наказ №357-к, який скасовано судом.

Тобто, питання звільнення чи призначення на посаду, що є виключною компетенцією ДМС України, на чому наголошував відповідач, в даній справі не розглядаються, оскільки вже були предметом розгляду у справі №804/9394/14.

Суд не може взяти до уваги твердження відповідача про неналежний спосіб захисту гр.ОСОБА_3 та лише інформаційний характер оскаржуваного позивачем наказу від 05.06.2014 року №133-к, оскільки у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2015 року у справі №804/9394/14 наведено висновки про відмову у задоволенні позовних вимог у поновленні на посаді ОСОБА_3 саме з тих підстав, що позивачем не було оскаржено наказ ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к; та й у відповіді ДМС України вказано, що це питання має розглядатись виключно у порядку КАС України.

Згідно ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п.7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМ України від 20.08.2014 року №360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи. На утворені територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС може покладатися виконання окремих завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до п. 9, абз. 13 п. 11 Типового положення, територіальні органи у межах своїх повноважень видають накази організаційно-розпорядчого характеру. Керівник територіального органу, зокрема, має право підписувати накази територіального органу.

В даному випадку, ГУ ДМС у Дніпропетровській області є субєктом владних повноважень, окремою юридичною особою, яка має свою печатку, рахунки у банках, наділена процесуальною право та дієздатністю, в тому числі і видавати накази.

Отже, наказ ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к є рішенням субєкта владних повноважень і може бути предметом оскарження.

Щодо посилань відповідача на відсутність законних підстав у Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області на скасування виданого ним наказу від 05.06.2014 року №133-к, а такі функції належать виключно до компетенції ДМС України, то слід зазначити, що згідно п.9 Положення накази ГУ ДМС можуть бути скасовані Головою ДМС повністю чи в окремій частині.

Однак, чинне законодавство і відповідні положення про ДМС та її територіальні органи не містять норм, які б закріпляли виключно за ДМС України право скасовувати накази територіальних органів, а останнім забороняли самостійно вчиняти такі дії.

Крім того, позивач просить суд скасувати оскаржуваний наказ, а не відповідача, який його видав.

Не знайшли підтвердження й доводи відповідача про неможливість скасування наказу №133-к від 05.06.2014 року, поки не буде виконано рішення суду про скасування наказу від 04.06.2015 року №357-к.

У згаданому вище листі-відповіді ДМС України від 18.09.2015р. відмовлено позивачу у задоволені його вимоги про скасування наказу та вказано, що питання щодо скасування наказу ДМС України від 04.06.2015 року №357-к «Про звільнення ОСОБА_3М.» вирішено у судовому порядку. Наказ ДМС від 04.06.2015 року №357-к скасовано постановою суду апеляційної інстанції.

Таким чином, наказ Державної міграційної служби України від 04.06.2015 року №357-к «Про звільнення ОСОБА_3М.», на підставі якого було видано наказ Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к про оголошення звільнення позивача, було скасовано 06.08.2015 року. Повторне скасування наказу ДМС України не можливе.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.162 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить прийняття постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку, зазначеним вище рішенням суду апеляційної інстанції встановлено факт порушення права позивача неправомірними діями суб'єкта владних повноважень, що виразилось у прийняті протиправного рішення про звільнення особи з займаної посади, та вказано способи відновлення його порушеного права.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи, що рішення субєкта владних повноважень може бути скасовано або самим субєктом, або за рішенням суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги гр.ОСОБА_3 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області про скасування наказу від 05.06.2014 року №133-к є обґрунтованими, документально та законодавчо підтвердженими, так як останній видано на підставі наказу, який скасовано.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов гр.ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа Державна міграційна служба України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.06.2014 року №133-к «Про звільнення ОСОБА_3М.».

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2015 року

Суддя ОСОБА_1