Справа № 802/2675/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 жовтня 2015 р. Справа № 802/2675/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

представників позивача: Гах С.В., Кучабської В.В., Радомської Л.Б.

представника відповідача: Бондар О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: військової частини НОМЕР_1

про: стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась державна фінансова інспекція у Вінницькій області з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що відповідачем в порушення законодавства у сфері державного фінансового контролю не виконано п. 2, 3, 4, 6, відображені у листі державної фінансової інспекції у Вінницькій області № 02-08-28-14/2381 від 29.04.2015 року, в частині стягнення коштів, зайво виплачених на грошове забезпечення військовослужбовців.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що в/ч 3028 частково виконано вимоги п. 3, 4 листа, щодо задоволення решти позовних вимог заперечила, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях (а.с. 43-47). Окремо зазначила, що всі кошти, використані для забезпечення військовослужбовців, виплачені в межах чинного законодавства України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2015 року державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області проведено ревізію окремих напрямів фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.09.2013 року по 01.01.2015 року.

Результати проведеної ревізії оформлені актом № 08-13/05 від 20.04.2015 року, згідно якого встановлено порушення бюджетно-фінансової дисципліни.

Зокрема, контрольним заходом встановлено, що в порушення вимог п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" та п. 3 Порядку проведення польових витрат та їх конкретні розміри, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.09.2002 року № 301, відшкодовано витрати, включені до авансових звітів військовослужбовців в розмірі 30 грн./доб., тоді як останні під час виконання службово-бойових завдань перебували у котловому забезпеченні в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України та Національної академії НГУ, внаслідок чого зайво нараховано і виплачено добових витрат в сумі 275 091,12 грн.

Також в порушення вимог ст. 32 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" із змінами та п. 3 телеграми командувача НГУ від 16.07.2014 року № 3/21/3-1293 військовослужбовцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при наявності у них дисциплінарних стягнень у серпні та вересні 2014 року за вказаний період виплачено премію в розмірі 2592,90 грн., що призвело до зайвого перерахування бюджетних коштів на сплату обов`язкових внесків та платежів на загальну суму 899,74 грн.

Не дотримано вимоги ч. 4 ст. 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року та п. 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 при наявності джерела покриття, а саме надходження плати від надання послуг по забезпеченню безпеки суб`єктам господарювання, протягом періоду 01.09.2013 року по 01.01.2015 року здійснено видатки та на виплату грошового утримання військовослужбовцям, які залучені до надання вказаних послуг, за рахунок коштів загального фонду, що призвело до покриття видатків спеціального фонду кошторису на загальну суму 130 156,74 грн.

В порушення п. 1 наказу МВС України від 23.07.2014 року № 719 "Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів НГУ" заступнику командира по роботі з особовим складом ОСОБА_3 зайво нараховано винагороду за безпосередню участь у зоні АТО за липень 2014 року в сумі 3621 грн., при його фактичному зарахуванні до складу в/ч 3028 з 06.08.2014 року, що призвело до зайвого перерахування бюджетних коштів на сплату обов`язкових внесків та платежів на загальну суму 1256,49 грн., із якої відшкодовано 3621 грн.

Оскільки відповідачем вимоги державної фінансової інспекції у Вінницькій області не виконано, тому остання звернулася до суду про стягнення коштів з військової частини НОМЕР_1 .

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регулюються Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Право позивача як суб`єкта владних повноважень на звернення до суду передбачене п. 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якою органи державної контрольно-ревізійної служби мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В силу вимог ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що ревізуються.

Позивач просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати п. 2, 3, 4, 6 листа-вимоги, сформованої на підставі акту проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності. При цьому така вимога розглядається судом як спосіб реалізації ДФІ у Вінницькій області своїх владних управлінських функцій на основі законодавства.

Щодо п. 2 вимоги суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 2 лютого 2011 р. № 98 встановлено, що в разі коли працівники, відряджені за кордон, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням стороною, яка приймає, або коли працівники, відряджені в межах України для участі у переговорах, конференціях, симпозіумах з питань, що стосуються основної діяльності підприємства, установи та організації, які відряджають працівників, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням організаторами таких заходів, добові витрати відшкодовуються у розмірах, що визначаються у відсотках сум добових витрат для відповідної держави згідно з додатком 1 до цієї постанови, зокрема 80 відсотків при одноразовому, 55 відсотків - дворазовому, 35 відсотків - триразовому харчуванні.

Витрати на найм житлового приміщення під час відрядження відшкодовуються за наявності оригіналів підтвердних документів (далі - підтвердні документи).

Витрати на харчування, вартість якого включена до рахунків на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях або до проїзних документів, оплачуються відрядженим працівникам за рахунок добових витрат.

Відповідно до п.3 Наказу Міністерства оборони України "Про встановлення розмірів польових виплат військовослужбовцям військових частин Збройних Сил України" N 301 від 03.09.2002 року військовослужбовцям, які забезпечуються харчуванням за рахунок держави, за дні, коли вони забезпечуються харчуванням за рахунок держави, польові не виплачуються.

Таким чином, під час перебування військовослужбовців у відрядженнях із забезпеченням харчування за рахунок держави, військовою частиною, в якій військовослужбовці проходять службу, польові не виплачуються.

Відповідно до п. 2 листа-вимоги позивач просить стягнути з відповідача завдану державному бюджету матеріальну шкоду в загальному розмірі 275 091,12 грн., допущену внаслідок оплати добових витрат військовослужбовцям, що перебували у відрядженнях для виконання службово-бойових завдань, за умови їх забезпеченням триразовим харчуванням.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем відшкодовано витрати, включені до авансових звітів військовослужбовців в розмірі 30 грн./доб., тоді як останні, під час виконання службово-бойових завдань, перебували на котловому забезпеченні (триразовому харчуванні) в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України та Національної академії НГУ, внаслідок чого зайво нараховано і виплачено добових витрат в сумі 275 091,12 грн.

Згідно отриманих відповідей позивачем від в/ч 3005 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 перебували у них на котловому забезпеченні з 07.04.2014 року по 29.04.2014 року, вартість харчування одного військовослужбовця на добу за вказаний період становить 20,51 грн.

Згідно з інформацією Національної академії Національної гвардії України військовослужбовці відповідача перебували у них на котловому забезпеченні з 30.04.2014 року по 25.06.2014 року, вартість харчування одного військовослужбовця на добу по наступним періодам становить: з 29.04.2014 року по 30.04.2014 року по 06.05.2014 року - 19.97 грн.; з 21.05.2014 року по 31.05.2014 року - 18.83 грн.; з 01.06.2014 року по 25.06.2014 року - 23,64 грн. Дані обставини відображені в акті ревізії, з яким позивач ознайомлений (а.с. 13-14).

Таким чином, позивачем в порушення норм чинного законодавства України протиправно здійснювалась виплата добових витрат військовослужбовцям, які одночасно перебували на котловому (триразовому харчуванні).

При цьому суд не погоджується з твердженням відповідача, що роз`яснення Міністерства фінансів України від 16.07.2014 року № 31-08030-16-9/18235, з приводу того, що витрати направленого у відрядження працівника на харчування мають оплачуватись ним за рахунок добових витрат, а у разі якщо військовослужбовець забезпечується харчуванням та за умови, що його вартість на добу становить не менше добових витрат виплата добових таким особам не здійснюється до посадових осіб в/ч НОМЕР_1 доведені розпорядженням начальника фінансово-економічного управління ГУ НГУ лише 25.07.2014 року за № 3/21/2-1781 та на момент здійснення вказаних виплат, відповідачу не були відомі, оскільки дані роз`яснення не змінюють суть п. 3 Наказу Міністерства оборони України "Про встановлення розмірів польових виплат військовослужбовцям військових частин Збройних Сил України" N 301.

Крім того, у відповідності до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи викладене, добові витрати в сумі 275 091,12 грн. відповідачем зайво нараховані і виплачені, а тому підлягають стягненню в повному обсязі.

Стосовно п. 3 вимоги про стягнення зайво виплаченої винагороди за безпосередню участь в зоні АТО.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23.07.2014 року № 719 "Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України" військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Тобто, грошова винагорода військовослужбовцям за безпосередню участь в зоні антитерористичної операції повинна нараховуватись та виплачуватись установою, до складу якої офіційно останній зарахований на момент участі в зоні АТО.

Ревізією встановлено, що в порушення вказаної норми посадовими особами відповідача заступнику командира по роботі з особовим складом ОСОБА_3 зайво нараховано винагороду за безпосередню участь у зоні АТО за липень 2014 року в сумі 3621 грн., при його фактичному зарахуванні до складу в/ч 3028 з 06.08.2014 року, що призвело до зайвого перерахування бюджетних коштів на сплату єдиного соціального внеску на загальну суму 1256,49 грн., із якої відшкодовано 3621 грн.

Як свідчать матеріали справи, вказана вимога виконана відповідачем частково, а саме відшкодовано зайво нараховану винагороду за безпосередню участь у зоні АТО в сумі 3621 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером військової частини НОМЕР_1 № 57 від 03.08.2015 року (а.с. 50).

Таким чином, підлягає стягненню сума 1256,49 грн. за зайво перерахований та сплачений єдиний соціальний внесок.

Стосовно п. 4 вимоги щодо стягнення зайво нарахованих та виплачених премій в загальній сумі 3492,64 грн. військовослужбовцям, які мають дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення. Право знімати дисциплінарні стягнення належить тому командирові, який їх накладав, та його прямим начальникам. Одночасно військовослужбовцю може бути знято лише одне дисциплінарне стягнення.

Тобто, військовослужбовці, які мають дисциплінарні стягнення, заохочуються шляхом зняття таких. При цьому грошові заохочення для таких військовослужбовців законом не передбачені.

Разом з тим, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст. 32 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" із змінами та п. 3 телеграми командувача НГУ від 16.07.2014 року № 3/21/3-1293, військовослужбовцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при наявності у них дисциплінарних стягнень у серпні та вересні 2014 року за вказаний період виплачено премію в розмірі 2592,90 грн., з них: 1480 грн. ОСОБА_2 , 1112,90 грн. ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зайво нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок в сумі 899,74 грн. Загальна сума збитків складає 3492,64 грн.

Вказані порушення відповідачем також виконано частково, а саме з вказаних військовослужбовців стягнуто зайво сплачені премії в сумі 1480 грн. та 1112,90 грн., що підтверджується довідками про стягнення премії та копіями платіжних доручень № 1245 від 14.09.2015 року та № 1301 від 23.09.2015 року в загальній сумі 2592,90 грн.

Відтак, підлягають стягненню кошти, зайво сплачені за єдиний соціальний внесок в сумі 899,74 грн.

Щодо п. 6 листа-вимоги № 02-08-28-14/2381 від 29.04.2015 року.

Відповідно до п.6 вимоги Держфінінспекція вимагала забезпечити перерахування до загального фонду державного бюджету 130 156,74 грн., за рахунок доходів спеціального фонду, отриманих понад суми, що покривають видатки на надання платних послуг та проводити покриття витрат, пов`язаних з наданням послуг по забезпеченню безпеки суб`єктами господарювання, в тому числі утримання військовослужбовців, виключно за рахунок спеціального фонду.

Однак, відповідач з даною вимогою не погоджується, посилаючись на положення Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України, якою, зокрема, передбачено, що господарська діяльність у Збройних Силах України здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності. Також відповідач зазначає, що видатки на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які задіяні до виконання договорів щодо надання послуг по забезпеченню безпеки, за спеціальним фондом не проводилися, у зв`язку з тим, що дані військовослужбовці знаходяться на штатних посадах у військовій частині і виплата їм грошового забезпечення передбачена за загальним фондом та профінансована в повному обсязі, а інші потреби для функціонування військової частини, які не забезпечені або лише частково забезпечені коштами загального фонду, проводяться за рахунок коштів спеціального фонду від надання платних послуг. Крім виконання договорів про надання послуг по забезпеченню безпеки військовослужбовці виконують також і інші службові обов`язки. Оскільки табелювання (погодинний облік) військової служби не передбачено нормативними документами, проводити нарахування грошового забезпечення військовослужбовців частково по загальному, а частково по спеціальному фонду неможливо.

З вищенаведеними твердженнями відповідача суд погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів. Складовою частиною спеціального фонду бюджету є доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2000 року № 1171 затверджений перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил. Серед інших видів цим переліком передбачена діяльність з охорони громадського порядку та безпеки.

Спір у цій частині вимог зводиться до визначення джерела коштів, з яких здійснюється виплата грошового забезпечення та покриття витрат на транспортування військовослужбовців залучених до надання платних послуг з охорони громадського порядку.

Частиною 4 статті 13 Бюджетного кодексу передбачено, що власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев`ятої статті 51 Кодексу) на: покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи).

Також, пунктом 23 постанови №228 визначено, що видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду. При цьому, розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов`язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов`язань із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.

Крім того, абз.2 ст.4 Закону України Про оплату праці визначено, що джерелом коштів на оплату праці для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Відповідно до ст.8 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України.

Відповідно до положень ст.13 Закону України Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України держава забезпечує соціальні і правові гарантії військовослужбовцям внутрішніх військ і членам їх сімей відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зі змісту акта ревізії вбачається, що Інспекція встановила факт покриття відповідних витрат за рахунок загального фонду бюджету. Оскільки таке покриття має здійснюватись за рахунок спеціального фонду, позивач дійшов обґрунтованого висновку про необхідність перерахування до загального фонду бюджету 130 156,74 грн.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена судовими рішення, що набрали законної сили, у адміністративній справі № 802/458/14-а, копії яких долучені до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість пункту 6 вимоги Держфінінспекції, згідно якої остання зобов`язувала в/ч НОМЕР_1 забезпечити перерахування до загального фонду державного бюджету коштів в сумі 130 156,74 грн., за рахунок доходів спеціального фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що заперечення відповідача не підтверджені необхідними доказами, які б свідчили про виконання законних вимог позивача в повному обсязі та з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь Державного бюджету України (р/р 0007 в УДКСУ у Калинівському районі, 6, код доходів 21080500) 277247,35 грн.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 до загального фонду Державного бюджету України (р/р 0222 УДКСУ у Калинівському районі, код доходів 21080500 "Інші надходження") 130156,74 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович