Справа № 826/7959/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7959/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Золоте руно, Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Золоте руно, Україна» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення та акта, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Приватне підприємство «Золоте руно, Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо підстав та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на підставі направлення від 11 листопада 2014 року № 2312/26-54-22-02 згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78, п. 79.1 статті 79 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Золоте руно, Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «БК Ольвія» за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 року. Перевірка здійснювалася з 11.11.2014 по 17.11.2014 року. З 18.11.2014 по 24.11.2014 року тривало оформлення матеріалів перевірки

За результатами перевірки 24.11.2014 року складено акт №1290/26-54-22-02/35149277, де зазначено встановлені під час перевірки порушення податкового законодавства, а саме: ст.. 198, 201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 247426грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем 10.12.2014 прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 309 282, 5 грн., в тому числі основний платіж - 247 426 грн. та штрафні санкції - 61 856, 5грн.

В порядку адміністративного оскарження податкове повідомлення - рішення від 10.12.2014 № залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували мету придбання чи фактичне використання придбаного товару для цілей провадження господарської діяльності ПП «Золоте руно, Україна», зокрема матеріали справи не містять доказів оприбуткування придбаного товару та його подальшого руху (продаж, використання при виробництві), доказів наявності у позивача складських приміщень та виробничих потужностей, первинних документів щодо продажу виробів, актів приймання-переміщення або списання матеріалів при виробництві, документації з технології виробництва, документів по калькуляції тощо, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого орган про порушення пунктів ст..198, 201 Податкового кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції з цього приводу зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.05.2014 між позивачем та ТОВ «БК «Ольвія» укладено Договір №0105/14-1 про надання послуг поставки, відповідно до якого Продавець (ТОВ «БК «Ольвія») приймає на себе обов'язок поставити та передати у власність Покупцю (ПП «Золоте руно, Україна») шліфувальний матеріал, гофрокартон, інші матеріали промислового призначення, а покупець зобов'язується своєчасно й належним чином прийняти та оплатити його за умовами договору. Товар за цим договором поставляється на умовах франко-складу Покупця.

Послуги включають перевезення товару належної якості від Продавця Покупцеві.

Згідно з видатковими накладними, рахунками-фактурами та податковими накладними продавець поставив позивачу протягом червня 2014 року товар (полотно біметалеве, шліфувальна стрічка, пили та інше) на загальну суму 1 484 559,90 грн., у тому числі податок на додану вартість - 247 426,65 грн.

За поставлений товар ПП «Золоте руно, Україна» перерахувало на рахунок продавця грошові кошти, що підтверджується відповідними виписками банку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Варто зазначити, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з обставин справи, позивач у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «БК «Ольвія» у зв'язку з придбанням товару. Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам колегія суддів звертає увагу на таке.

Первинні документи, надані ПП «Золоте Руно, Україна» відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до листа ВАСУ від 02.06.2011 року, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Вирішуючи питання про реальність виконання та отримання позивачем наданих послуг і виконаних робіт та їх придбання з метою використання у власній господарській діяльності, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Позивач зазначає, що придбані у ТОВ «БК «Ольвія» товари використовувались у межах господарської діяльності підприємства, а саме біметалеве полотно є сировиною для виготовлення кільцевих металевих пил, абразивні матеріали використані для кінцевої обробки/доводки виробів.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з тим, позивач надав до суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують мету придбання та фактичне використання придбаного товару для цілей провадження господарської діяльності ПП «Золоте руно, Україна», зокрема матеріали справи містять докази оприбуткування придбаного товару та його подальшого руху (акти приймання-передачі придбаного товару, сертифікати якості придбаної продукції), докази наявності у позивача складських приміщень та виробничих потужностей (накладні на переміщення від ПП «Золоте Руно, Україна» Склад № 1 Основний до ПП «Золоте Руно, України» Склад Виробництво) також апелянтом надані податкові накладні та видаткові накладні, які підтверджують реалізацію виготовленого товару.

Враховуючи викладене, судом встановлено, а позивачем доведено, що здійснені ним господарські операції з ТОВ «БК «Ольвія» носять реальний характер, а придбані товари використані в межах господарської діяльності або придбавались з такою метою.

З огляду на зазначене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а тому, збільшення ПП "Золоте руно, Україна" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року № є неправомірним.

Таким чином, позовні вимоги ПП "Золоте руно, Україна" про скасування податкового повідомлення-рішення № нормативно та документально підтверджені.

Але, водночас колегія суддів зазначає, що безпідставними є також вимоги ПП «Золоте Руно, Україна» про скасування акта перевірки, оскільки акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків у позивача, а лише фіксує виявлені перевіркою порушення.

З урахуванням наведеного у сукупності суд приходить до висновку, що за спірними операціями є належно оформлені первинні документи з доказами фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим доводиться реальність здійснення господарський операцій.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні про скасування податкового повідомлення-рішення № задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача Приватного підприємства «Золоте руно, Україна» на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року - скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Приватного підприємства «Золоте руно, Україна» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення та акта - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2014 року №.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлений 20 жовтня 2015 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.