Справа № 825/2067/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2067/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Млибор» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Млибор» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.06.2015 року № , № , № та №.

Відповідно до постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 14.04.2015 року по 28.05.2015 року посадовими особами ДПІ у м. Чернігові проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Млибор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 20.03.2015 року №1067/22/14226133.

На підставі зазначеного акту перевірки, податковим органом 18.06.2015 року прийнято податкові повідомлення рішення:

-№ про зменшення суми від»ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 30 566 564 грн;

-№ про збільшення суми грошового зобов»язання за платежем - авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 73674 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 18 419 грн;

-№ про збільшення суми грошового зобов»язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 294 698 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції в сумі 73 675 грн;

-№ про зменшення розміру від»ємного значення податку на додану вартість в сумі 11 664 000 грн.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини 1 статті 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається та дана обставина підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Млибор» (надалі «позичальник») та ПАТ «Альфа-Банк» (надалі «банк») було укладено договір про відкриття кредитної лінії №131-В/14-МБ від 27 жовтня 2014 року.

У відповідності до п. 1.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 131-В/14- МБ ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (за Договором - Банк) відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у іноземній валюті (кредитну лінію) та надає ПАТ «МЛИБОР» (за Договором - Позичальник) Кредит, а позичальник зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5. договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови договору та повернути Банку кредит у терміни, встановлені Договором. Відповідно до п. 1.2. договору Ліміт кредитної лінії - 10 млн. доларів США. Згідно п. 1.5. договору кредит надається для мети поповнення обігових коштів і може бути використаний ним на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України. Відповідно до вищевказаного договору 28.10.2014 підприємство отримало кредит двома сумами - 3 млн. доларів США та 7 млн. доларів США.

ПАТ «МЛИБОР» з жовтня 2014 року приймає участь в проекті Міжнародного банку реконструкції та розвитку (МБРР), ДФ ПРЕ-2 (Другий проект розвитку експорту). Основна ціль проекту - розвиток експортного потенціалу українських підприємств.

Згідно умов ДФ ПРЕ-2, кредитні кошти в сумі 10 млн. доларів США були направлені від МБРР на ПАТ «Альфа-банк», який, в свою чергу надав кредит підприємству за Договором № 131-В/14-МБ від 27.10.2014. В подальшому, отримані кредитні кошти були направлені на купівлю сільськогосподарської продукції, а саме сої, безпосереднім сільгоспвиробникам за Договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю.

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 134 від 03 листопада 2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОКІМ» - Продавець, зобов'язалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 6000 тон на загальну суму 31 104 000 (тридцять один мільйон сто чотири тисячі) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 5 184 000,00 (п'ять мільйонів сто вісімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 145-144)

Умовами договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 135 від 03 листопада 2014 p. визначено, що Приватне підприємство «Агропрогрес» - Продавець, зобов'язалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 4000 тон на загальну суму 20 736 000 (двадцять мільйонів сімсот тридцять шість тисяч гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 3 456 000,00 (три мільйони чотириста п'ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 139-141).

Згідно Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 136 від 03 листопада 2014 pоку, Товариство з обмеженою відповідальністю «БУРАТ-АГРО» - Продавець, зобов'язалось передати (поставити) ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 8000 тон на загальну суму 41 472 000 (сорок один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 6 912 000,00 (шість мільйонів дев'ятсот дванадцять тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 136-138).

У відповідності до Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 137 від 03 листопада 2014 р., Приватне сільськогосподарське підприємство «Слобожанщина Агро» - Продавець, зобов'язалось передати (поставити) у власність ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 5500 тон на загальну суму 28 512 000 (двадцять вісім мільйонів п'ятсот дванадцять тисяч) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 4 752 000,00 (чотири мільйони сімсот п'ятдесят дві тисячі) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 137-135).

Як визначено умовами Договору купівлі - продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю № 138 від 03 листопада 2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз КСМ» - Продавець, зобов'язалось передати (поставити) ПАТ «МЛИБОР» - Покупця, сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - сою врожаю 2015 року заліковою вагою 1500 тон на загальну суму 7 776 000 (сім мільйонів сімсот сімдесят шість тисяч) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 1 296 000,00 (один мільйон двісті дев'яносто шість тисяч) грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 130-132).

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «АГРОКІМ», ПП «Агропрогрес», ТОВ «БУРАТ-АГРО», ПСП «Слобожанщина Агро», ТОВ «Украгросоюз КСМ» мають технічні можливості для вирощування сої, а ПАТ «МЛИБОР», в свою чергу, - для транспортування та зберігання.

Згідно Договору про заміну позичальника в зобов'язанні (переведення боргу) від 28.10.2014, ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «АгроКІМ» (за Договором - первісний позичальник), які є сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 129-В/14 від 27.10.2014 та ПАТ «МЛИБОР» (новий позичальник) домовились про заміну позичальника в основному Договорі.

Так, відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 129-В/14 від 27.10.2014, первісний позичальник ТОВ «Агро-КІМ» отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредитні кошті в сумі 3 млн. доларів США. З укладенням Договору про заміну позичальника в зобов'язанні, обов'язок щодо повернення кредитних коштів перейшов до ПАТ «МЛИБОР», як до Нового позичальника. На виконання договору, ПАТ «МЛИБОР» 28.10.2014 р. погасило кредитну заборгованість в сумі 3 млн. доларів США.

TOB «Агро-КІМ» 04.11.2014, 05.11.2014 та 13.11.2014 повернуло ПАТ «МЛИБОР» сплачені за нього по договору про заміну позичальника в зобов'язанні кошти в гривневому еквіваленті в сумі 23434920,00 грн., 15416400,00 грн. та 1515,00 грн. відповідно, призначення платежу - компенсація зобов'язань згідно договору про заміну позичальника б/н від 28.10.2014.

Згідно Договору про заміну позичальника в зобов'язанні (переведення боргу) від 28.10.2014, ПАТ «Альфа-банк» (за договором Банк) та ПСП «Слобожанщина Агро» (за Договором - «Первісний позичальник»), які є сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 130-В/14 від 27.10.2014 та ПАТ «МЛИБОР» (Новий позичальник) домовились про заміну позичальника в основному Договорі. Так, відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 130-В/14 від 27.10.2014, первісний позичальник ПСП «Слобожанщина-Агро» отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредитні кошті в сумі 7 млн. доларів США. З укладенням Договору про заміну позичальника в зобов'язанні, обов'язок щодо повернення кредитних коштів перейшов до ПАТ «МЛИБОР», як до Нового позичальника. На виконання договору, ПАТ «МЛИБОР», 28.10.2014 погасило кредитну заборгованість в сумі 7 млн. доларів США. TOB «Агро-КІМ» 04.11.2014, 05.11.2014 повернув ПАТ «МЛИБОР» сплачені за нього по договору про заміну позичальника в зобов'язанні кошти в гривневому еквіваленті в загальній сумі 90653080,00 грн. та 13.11.2014 в сумі 3535,00 грн., призначення платежу - компенсація зобов'язань згідно договору про заміну позичальника б/н від 28.10.2014.

Судом першої інстанції було встановлено, що отримані кошти ПАТ «МЛИБОР» направило на оплату за сою майбутнього врожаю.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, вищевказані дії позивача вчинені в межах господарської діяльності та спрямовані на отримання доходу.

Доводи представника відповідача про те, що кредитні кошти пішли на погашення кредитів інших осіб, а не використані для поповнення оборотних коштів, що свідчить про відсутність господарської діяльності позивача, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії від 27 жовтня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Млибор», а саме п. 1 5 договору, кредит надається для мети поповнення оборотних коштів і може бути використаний ним на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України.

Таким чином, грошові кошти, отримані позивачем, могли бути використані не лише для поповнення оборотних коштів, як на те послався відповідач, а й для інших цілей, що не суперечать законодавству України.

Чинне законодавство не містить заборони суб»єктам господарської діяльності використовувати грошові кошти для здійснення господарської діяльності шляхом укладення відповідних договорів про сплату кредитних зобов»язань за інших суб»єктів господарської діяльності в метою придбання у них в подальшому продукції сільськогосподарського чи іншого призначення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що господарська діяльність позивача та його контрагентів в даному випадку здійснювалась для досягнення кінцевої мети - отримання прибутку, носила довгостроковий характер та складалась з декількох етапів, що прослідковується із самих договорів, укладених позивачем з банком, позивачем з контрагентами, оскільки предметом остаточного договору було отримання сільськогосподарської продукції - сої врожаю 2015 року.

Крім як наявність підозр в тому, що діяльність позивача не носила господарського характеру, представник відповідача в судовому засіданні не навів жодного доказу, підтвердженого документально, який би свідчив, що позивач не здійснював фінансово-господарської діяльності та, укладаючи відповідні договори, не мав мети отримання її остаточного результату - економічного ефекту у вигляді прибутку.

Для повного дослідження всього ланцюгу господарської діяльності позивача та його контрагентів щодо купівлі-продажу сої, судом апеляційної інстанції були витребувані від позивача додаткові докази, які б могли підтвердити зазначену обставину.

Так, із наданих представником відповідача даних статистичної звітності контрагентів позивача вбачається, що останніми було засіяно відповідні земельні площі під сільськогосподарську культуру - сою під урожай 2015 року. Станом на 01.10.2015 року до органів статистики контрагентами позивача було подано звітність про сівбу та збирання врожаю сільськогосподарських культур, з яких вбачається, що ТОВ «Бурат Агро», ТОВ «Украгросоюз КСМ», ПСП «Слобожанщина Агро» та іншими у 2015 році було зібрано врожай сої.

Відповідно до видаткових накладних, досліджених в суді апеляційної інстанції, зазначені підприємства передали ПАТ «Млибор» як покупцю за вищезазначеними договорами придбану продукцію - сою врожаю 2015 року.

Зазначена продукція (соя) відповідно до договорів складського зберігання зерна, що укладені між позивачем та зазначеними підприємствами, передана на зберігання зерновому складу.

Крім того, представником позивача на підтвердження факту реальності господарської діяльності надано контракт від 30 вересня 2015 року №891M1-YT15SB, укладених між позивачем (продавець) та компанією YIKING TRADING OU та контракт №Р560432/1514518 від 01 жовтня 2015 року, між позивачем (продавець) та Гленкор Грейн БВ щодо купівлі-продажу сої українського походження, придатної для переробки врожаю 2015 року.

Отже, судова колегія вважає, що в ході розгляду справи встановлено, що позивачем під час використання кредитних коштів в сумі 10 млн. доларів, під час погашення заборгованості перед банком за інших осіб, та подальшого укладання договорів купівлі-продажу сої, здійснювалась господарська діяльність, яка пов»язана з придбанням та продажем сільськогосподарської продукції з метою отримання кінцевого результату - прибутку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 ПКУ визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валюти курсів" (далі - П(С)БО 21), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 N 193. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується складі витрат платника податку.

Згідно п. 4 П(С)БО 21 курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів. Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення господарської операції (в межах її обсягу) та на дату балансу. Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат) (п. 8П(С)БО 21).

Враховуючи зазначене, відповідно до вимог П(С)БО 21 перерахунок курсових різниць валютних коштів, в тому числі за операціями, які проводяться не у межах господарської діяльності, проводиться за монетарними статтями. Отже, прибуток або збиток від перерахунку курсових різниць за валютними коштами, які в бухгалтерському обліку відносяться до монетарних статей балансу, в тому числі у разі придбання іноземної валюти для використання її не в господарській діяльності, включаються у податковому обліку до доходів/витрат платника податку.

Тобто, позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пп.138.10.5 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

До складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку (п.141.1 ст.141 ПК).

Відповідно до пп.153.1.3 п.153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Отже, колегія суддів вважає, що дії позивача щодо формування податкового кредиту по операціях передплати коштів по господарських договорах купівлі-продажу сільськогосподарської продукції майбутнього врожаю (сої), є правомірними та відповідають вимогам чинного податкового законодавства України.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як було встановлено судом першої інстанції, кошти за сою майбутнього врожаю були фактично сплачені, податкові накладні - отримані.

Крім того, колегія суддів зазначає, що норми чинного законодавства не встановлюють залежності шляхів використання коштів, отриманих однією стороною господарського договору від права на формування податкового кредиту іншою стороною господарського договору.

Отже, висновок податкового органу про завищення від'ємного значення з ПДВ, завищення суми від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток та заниження податку на прибуток є безпідставним та протиправним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 18.06.2015 р., № від 18.06.2015 р., № від 18.06.2015 р., № від 18.06.2015 року прийняті ДПІ у м. Чернігові не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційних скаргах апелянтами доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 07 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.