Справа № 2а-524/11/1070
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-524/11/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"02" серпня 2012 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Завод Ремпобуттехніка»до Контрольно-ревізійного управління в Київській області, Контрольно-ревізійного відділу в м. Біла Церква і Білоцерківському районі Київської області про визнання нечинним п. 6 листа-вимоги від 20.12.2010 року № 11-16/1522, -

В С Т А Н О В И Л А :

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Завод Ремпобуттехніка»звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Контрольно-ревізійного управління в Київській області, Контрольно-ревізійного відділу в м. Біла Церква і Білоцерківському районі Київської області про визнання нечинним п. 6 листа-вимоги від 20.12.2010 року № 11-16/1522 «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства» в частині зобовязання забезпечити надходження до обласного бюджету 50 % суми отриманих доходів за надане в користування майно, за період з 01.07.2010 року по 01.08.2010 року у розмірі 13 400 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленою постановою, Контрольно-ревізійне управління в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 25.08.2010 року по 16.11.2010 року посадовими особами контрольно-ревізійного відділу у м. Біла Церква і Білоцерківському районі, на підставі направлень на проведення ревізії від 25.08.2010 року № 218, від 30.08.2010 року № 224, від 08.09.2010 року № 230, від 10.11.2010 року № 274, проведена ревізія комунального підприємства Київської обласної ради «Завод Ремпобуттехніка»щодо фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2008 року по 01.08.2010 року.

Ревізією встановлено порушення пункту 10.1 «Порядку надання в оренду та використання плати за оренду нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області», затвердженого рішенням Київської обласної ради від 06.11.2007 року № 205-13-V.

Висновок контрольно-ревізійного відділу у м. Біла Церква і Білоцерківському районі ґрунтується на тому, що у ході проведення перевірки встановлено факт укладання позивачем договорів зберігання майна з субєктами господарювання у період з 01.07.2010 року по 01.08.2010 року. Разом з тим, під час ревізії встановлено, що на час укладення договорів зберігання між позивачем та субєктами господарювання було укладено договори оренди нежитлових приміщень, термін дії деяких не закінчився. Позивачем отримано лист від КЗ КОР «Фонд комунального майна»від 20.08.2010 року № 11/10, в якому повідомляється, що договори, термін дії яких закінчився, можуть бути продовжені. З огляду на те, що укладені договори оренди нежитлових приміщень фактично не розірвані, перевіряючи дійшли висновку про те, що субєктами господарювання здійснювалось користування нежитловим приміщенням загальною площею 566, 4 м.кв., у звязку з чим сума фактично сплачених коштів за договорами зберігання у розмірі 26805,18 грн. є платою за надані в оренду нежитлові приміщення.

За результатами перевірки складений акт ревізії фінансово-господарської діяльності позивача від 23.11.2010 року № 11-31/23, на підставі якого контрольно-ревізійним відділом у м. Біла Церква і Білоцерківському районі надіслано на адресу позивача лист-вимогу від 20.12.2010 року № 11-16/1522 «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства», у пункті 6 якого викладено вимогу щодо зобовязання позивача забезпечити надходження недоотриманих коштів від оренди майна у сумі 13 400 грн.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 7 ст. 10, ст. 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів. Законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»передбачено, що порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 затверджено Порядок проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою (надалі - Порядок), який визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Пунктом 35 Порядку визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Згідно пункту 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідно до п. 49 Порядку, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Таким чином, встановивши, що державному підприємству задано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Відповідач зазначає, що договори зберігання, які укладені між позивачем та субєктами господарювання, є удаваними, оскільки фактично вони мають ознаки договорів оренди нежитлового приміщення.

Колегія суддів вважає посилання відповідача на ст. 235 ЦК України необґрунтованим, оскільки удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Разом з тим, законом прямо не визначена недійсність удаваного правочину, така недійсність може бути встановлена у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пунктом 6 оскаржуваної вимоги позивача безпідставно зобов'язано забезпечити надходження недоотриманих коштів від оренди майна, при цьому не визначено шлях забезпечення надходжень таких коштів до бюджету.

Таким чином, судом першої інстанції зроблений вірний висновок про задоволення адміністративного позову, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Контрольно-ревізійного управління в Київській області та скасування судового рішення.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Київській області - залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

ОСОБА_3