Справа № 808/3666/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 808/3666/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Прокурора Орджонікідзевського району м.Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року по справі № 808/3666/15 за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання неправомірними дій та скасування постанови,-

в с т а н о в и В :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1, а саме:

визнано протиправними дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Коньон О.Р. щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 14.01.2014 за №41476636.

визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Касас Коньон О.Р. про відкриття виконавчого провадження №41476636 від 14.01.2014.

Постанова суду мотивована неправомірністю зазначених дій та постанови державного виконавця з огляду на те, що законодавством не передбачено виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених ст..47 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з рішенням суду, Прокурор Орджонікідзевського району м.Запоріжжя подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, у разі завершення основного виконавчого провадження. Прокурор вказує на те, що така можливість визначена Законом України «Про виконавче провадження» та п.3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 30.01.2013 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя виданий виконавчий лист №0818/2078/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення підвалу та першого поверху літ. А-5, загальною площею 346,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3

18.05.2013 Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ відкрите виконавче провадження №37945341 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа суду (а.с.59). Вказаною постановою встановлено боржнику ОСОБА_1 строк для добровільного виконання рішення суду - до 24.05.2013р.

26.09.2013 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за №335/9301/13-ц було змінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ "СКАЙ КЕПІТАЛ".

11.11.2013 постановою державного виконавця було змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ "ФІДОБАНК" на ТОВ "СКАЙ КЕПІТАЛ".

11.01.2014 головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Касас Коньон О.Р., у межах виконання зазначеного виконавчого провадження, було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 285 592,97 грн. (а.с.88).

Вказана постанова обґрунтована невиконанням боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання.

13.01.2014 головним державний виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Каса Коньон О.Р. завершено виконавче провадженням ВП 37945341, а саме повернуто виконавчий лист №0818/2078/2012 стягувачу ТОВ "СКАЙ КЕПІТАЛ" на підставі п.1 ст. 47 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІV за його заявою від 11.01.2014 (а.с.85-86).

14.01.2014 головним державний виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Каса Коньон О.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №41476636 з виконання постанови Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ №37945341 від 11.01.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 285 592,97грн. (а.с.90).

Правомірність та обґрунтованість постанови державного виконавця від 14.01.2014р.. а також дії державного виконавця, які полягають у виділенні в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору, є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що переданий на вирішення суду спір є справою адміністративної юрисдикції.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок здійснення судового контролю за виконання судових рішень, які ухвалені відповідно до цього Кодексу.

Так, ст.383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень, які ухвалені відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Така правова позиція щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судових рішень, висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.06.2015р. (справа за позовом ТОВ «Агроінвест-Борзна), яку прийнято за результатами розгляду справи колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України.

Таким чином, враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Частиною 1 ст.203 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.ст. 155, 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач, перед зверненням до суду з адміністративним позовом, звертався зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому ст..383 ЦПК України. За наслідком розгляду скарги Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя постановлено ухвалу від 05.03.2014р., якою скаргу було задоволено. Але, вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано судом апеляційної інстанції (ухвала колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 07.05.2015р.), а провадження в цивільній справі закрито з тих підстав, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, не дивлячись на результати розгляду скарги позивача в порядку цивільного судочинства, суд не може розглянути заявлений позов в порядку адміністративного судочинства, оскільки з огляду на правову позицію сформовану Верховним Судом України, розгляд адміністративного позову, у такому випадку, буде визнано як розгляд справи не компетентним судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.157, 203 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора Орджонікідзевського району м.Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року по справі № 808/3666/15 - скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку. передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 16.10.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк