Справа № 809/3718/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

809/3718/15

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. № 809/3718/15

11 год. 15 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Хомі О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод мінеральних вод «Роксолана» про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 року Державна податкова інспекція у Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод мінеральних вод «Роксолана» про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв’язку з несплатою самостійно задекларованої суми податку на додану вартість в розмірі 182 464,01 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що підставою для подання даного позову є несплата відповідачем самостійно задекларованого податку на додану вартість в розмірі 182 464,01 грн. Сума заборгованості у встановлений строк не погашена, тому підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просив задовольнити.Після оголошеної перерви у зв'язку з витребуванням додаткових письмових доказів в судове засідання не з’явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що жодної заборгованості зі сплати податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю Завод мінеральних вод «Роксолана» не має. Після оголошеної судом перерви в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

За таких обставин, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але не прибули всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то відповідно до ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідач зареєстрований як юридична особа та перебуває на обліку в ДПІ у Рогатинському районі (а.с. 6-8).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу сплати податкових зобов’язань, регулюються в першу чергу Податковим кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Кодексу.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством.

Підпунктом 14.1.178 п.14.1 ст.14 ПКУ податок на додану вартість визначено, як прямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього кодексу. Згідно п.203.1 ст.203 ПКУ податкова декларація з даного податку подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом встановлено, що на підставі вищевказаних норм Кодексу в березні 2015 року відповідачем подано до Державної податкової інспекції в Рогатинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області уточннюючу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року. Згідно даної декларації сплаті до бюджету за підсумками місячного періоду підлягає 184 386 грн. Таким чином шляхом подання даної декларації ТзОВ Завод мінеральних вод «Роксолана» самостійно визначило та узгодило податкове зобов’язання з податку на додану вартість за грудень 2014 року в сумі 184 386 грн.

Однак дане зобов'язання відповідачем не виконано, тому на момент звернення податкового органу до суду недоїмка по податку на додану вартість становить 182 464,01 грн. (184 386 грн. задекларована сума – 1 921,99 грн. переплати = 182 464,01 грн.). Дана обставина підтверджується дослідженою судом обліковою карткою платника податків та довідкою – розрахунком податкового боргу (а.с. 9-10).

Пунктом 203.2. статті 203 ПКУ встановлено, що сума податкового зобов’язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПКУ податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ю за №2/416 від 25.12.2008 року, яка отримана Товариством 27.12.2008, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якою знаходиться в матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу по справі (а.с.11).

Відповідно до приписів п. 59.5 ст. 59 ПКУ у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з пояснень представника позивача після направлення згаданої вимоги податковий борг відповідачем у повному обсязі не погашався.

Відповідно до вищезазначеного податковим органом інших вимог платнику не надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 ПКУ).

Однак зазначену в вимозі суму податкового боргу відповідач не погасив.

Таким чином сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Завод мінеральних вод «Роксолана» складає 182 464,01 грн.

Дослідивши надані докази, встановивши обставини справи, їх достатність та взаємний зв’язок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Податковий борг відповідача підтверджується витягом з облікової картки платника податків, довідкою про борг, податковою декларацією та іншими письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі.

Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги(п.95.2 ст.95 ПКУ).

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності з п.95.4 ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.67 Конституції України, п.14.1. ст. 14, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, ст.59, п.87.11 ст.87, ст.203 Податкового кодексу України, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ст.162 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Завод мінеральних вод «Роксолана» у банках та за рахунок належної відповідачу готівки в дохід Державного бюджету України 182 464 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 01 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.