Справа № 813/3094/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року справа № 813/3094/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_5 та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третьої особи без самостійних вимог - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_5 та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третьої особи без самостійних вимог - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним рішення про скасування реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязати Личаківський районний відділ у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач приймаючи рішення про скасування реєстрації позивача за адресою її фактичного проживання не надав належної оцінки наявності законних підстав для реєстрації позивача за місцем проживання, тобто діяв необґрунтовано та протиправно, вчинив дії, які порушують права позивача на реєстрацію місця проживання.

Представник відповідача подав заперечення на позов б/н, яке обґрунтоване тим, що позивачем не долучено до позовної заяви доказів, які підтверджують її право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, а питання визнання за позивачем права на проживання за умови не надання одним із співвласників житла згоди на його реєстрацію повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства в спорі між позивачем та співвласниками житла.

Представники третіх осіб заперечили проти позову, вважають, що реєстрація позивача була здійснена з недотриманням вимог чинного законодавства, а саме- не було надано для реєстрації згоду усіх членів сім`ї наймача, просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача та треті особи, на стороні відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили.

Представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не подав.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, основним квартиронаймачем квартири по вул. Дж.Вашингтона, буд. 13 кв.103 є ОСОБА_5, що підтверджується довідкою №8088 від 12.11.2014 р. з місця проживання про склад сім`ї і прописки, видана Личаківською райадміністрацією відділу житлового господарства ЛКП «Дім».

Також встановлено, що ордер №030256 від 01 липня 1981 р. на право зайняття 4 кімнат та кухні з загальною площею 45,86 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5-основний квартиронаймач, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10С.(ОСОБА_1С.), ОСОБА_11

На підставі заяви ОСОБА_5 від 26.12.2014 р. позивача було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається з повідомлення №02-01/7534 від 22.04.2015 р. Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за заявою ОСОБА_3 проведено службову перевірку, якою встановлено недотримання вимог чинного законодавства. А саме ненадання згоди всіх членів сім`ї наймача- Шевчика С.М. для реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою. Таким чином, реєстрацію позивача скасовано.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів", затвердженим наказом МВС України від 22.11.2012 №1077.

Згідно з ст.ст. 1, 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV, дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, відповідно до їх прав та свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно, до ст. 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» згода інших членів сім`ї вимагається лише, якщо відсутні документи, що підтверджують право на проживання у житлі- ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму. оренди) або інші документи.

Відповідно до пп. 2.2. Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установлених пунктом 2.8 цього розділу; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

Відповідно до пп. 2.5 Порядку для реєстрації місця проживання забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Суд, зазначає, що дана норма містить чіткий перелік документів на підставі, яких здійснюється реєстрація місця проживання, а саме ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер №030256 від 01 липня 1981 р. виписаний також на ім`я ОСОБА_10 (ОСОБА_1С.).

Відповідно до ст. 59 Житлового Кодексу Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Судом встановлено, що ордер №030256 від 01 липня 1981 р. виписаний ім`я ОСОБА_10 (ОСОБА_1С.) є дійсним та відповідає усім вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_1 м. Львів, за адресою: АДРЕСА_3 була проведена на підставі ордеру №030256 від 01 липня 1981 р., згоди основного квартиронаймача ОСОБА_5 та його заяви про те, що з іншими членами сім`ї він не веде спільного господарства.

Оскільки згода всіх членів сім'ї основного наймача не вимагається у разі здійснення реєстрації місця проживання при наявності ордеру, така реєстрація здійснена відповідачем правомірно.

При цьому, відповідно до п.7.1. Порядку передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Суд, наголошує, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не передбачає скасування реєстрації місця проживання, а лише зазначає порядок та підстави реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації.

Отже, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідача відсутні повноваження скасовувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_1

Як вбачається з Постанови Верховного суду України від 30.06.2015 р., водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Щодо позовної вимоги в частині зобовязання Личаківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов'язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Отже, реєстрація місця проживання, відноситься до виключної компетенції Личаківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, а відтак інші органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст., 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 36 ( тридцять шість) грн.54 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.10.2015 року.

Суддя Братичак У.В.