Справа № 577/2324/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р.Справа № 577/2324/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2015р. по справі № 577/2324/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі Сумської області

про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі Сумської області (далі по тексту - УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі щодо утримання з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі повернути позивачеві незаконно утримані суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та припинити їх подальше утримання.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2015 року по справі № 577/2324/15-а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання до вчинення дій відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2015 року по справі № 577/2324/15-а, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що з 01.02.2015 року з його пенсії утримується податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. З посиланням на пп. «е» пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України вказує, що пенсії не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а відтак, не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб. Крім того, зазначив, що станом на час призначення йому пенсії пенсійні виплати не підлягали оподаткуванню, відповідні зміни до законодавства щодо оподаткування пенсій відбулися значно пізніше призначення позивачеві пенсії. Вважає, що з огляду на положення ст.ст.1, 3, 22, 46 Конституції України розмір пенсії позивача не може бути зменшений. Стверджує, що посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини «Ейрі проти Ірландії», «Кйартан Асмудсон проти Ісландії», «Великода проти України» є недоречними, оскільки суперечать національному законодавству та застосовані без правового аналізу обставин, у яких виникли спірні відносини, щодо яких прийняті ці рішення. З огляду на вищевикладене, вважає неправомірними дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору, а позовні вимоги - такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що оскільки пенсія позивача перевищує розмір трьох мінімальних заробітних плат, сума перевищення пенсії підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб та військовим збором. Отже, дії УПФУ в м. Контопі та Конотопському районі у спірних відносинах є правомірними. Крім того, вказує, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права особи, а не ті права та інтереси, щодо яких невідомо, чи матиме місце їх порушення у майбутньому. У зв'язку з чим, рішення суду не може бути прийняте на майбутнє, зокрема, щодо зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20.10.2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

06.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі із заявою, в якій просив надати письмову відповідь про причини виплати позивачеві пенсії у зменшеному розмірі (а.с.8).

Листом № 20/Т-1 від 18.03.2015 р. позивача повідомлено, що у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VІІІ в лютому 2015 року з пенсії позивача утримано 463,33 грн. податку з доходів фізичних осіб та 46,33 грн. - військового збору.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження та зобов'язання УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі повернути позивачеві незаконно утримані суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та припинити їх подальше утримання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача у спірних відносинах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 дійсно отримував пенсію у розмірі 6742 грн. 89 коп., з яких: основний розмір пенсії 6595 грн.79 коп., сума індексації пенсії 147 грн.10 коп.

З суми, яка перевищує три мінімальних розміри заробітної плати нарахованого розміру пенсії позивача з лютого по березень 2015 року, утримано податку на доходи фізичних осіб у розмірі по 463 грн. 33 коп. та по 46 грн. 33 коп. військового збору, в квітні 2015 року утримано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 311 грн. 62 коп. та 31 грн. 16 коп. військового збору (оскільки розмір пенсії позивачу був зменшений до 85% як працюючому пенсіонеру).

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як встановлено пунктом 38.1 ст.388 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п.38.2 ст.38 ПК України).

За визначенням підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

У відповідності до п. 162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку є: 162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; 162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; 162.1.3. податковий агент.

Згідно з пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З прийняттям Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №77-VII (далі по тексту - Закон № 77-VII) відбулися зміни в Податковому кодексі України, які стосуються оподаткування пенсійних виплат.

Так, відповідно до пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції п. 35 Закону № 77-VII) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн., а тому у відповідності до вищевикладених положень ПК України та Закону № 71-VІІ базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць (1218,00 грн. х 3).

Крім того, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Таким чином, до об'єктів оподаткування військовим збором віднесено загальний місячний оподатковуваний дохід, в тому числі, визначений підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, суми пенсійних виплат або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Згідно з пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України).

Таким чином, органи Пенсійного фонду, в даному випадку, у відповідності до пп. 14.1.180 ст. 14, ст.168 та п. 16-1 розділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, діють як податкові агенти, обов'язком яких є, зокрема, утримання та перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач при утриманні сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору з пенсії позивача в частині, що перевищує 3 мінімальних заробітних плати, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а відтак, підстави для визнання його дій протиправними у спірних відносинах відсутні.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на норми ч.4 ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення", щодо заборони оподаткуваня пенсій, оскільки нарахування пенсії позивача здійснюється відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру", а оподаткування пенсій згідно вимог Податкового кодексу України.

Крім того, слід вказати, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України.

Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Разом з тим, Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Таким чином, виходячи з системного аналізу Закону України "Про пенсійне забезпечення», Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 року, пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу України, Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 по справі за № 4-зп, колегія суддів дійшла висновку, що під час нарахування позивачеві пенсії підлягають застосуванню норми Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій як виду доходів, податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, які є чинними і не були визнані неконституційними.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідно до підпункту «е» пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 ПК України пенсії не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а відтак, не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Вищевказаною нормою передбачено, що суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувані платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, не є об'єктом оподаткування крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу.

Таким чином, з системного аналізу пп.164.2.19 та пп."е" пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 ПК України випливає, що не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором пенсійні виплати в тому випадку, якщо їх розмір не перевищує 3 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи розмір пенсії позивача, колегія суддів вказує, що встановлене положеннями пп."е" пп.165.1.1 п.165.1 ст.165 ПК України виключення для оподаткування пенсій до спірних відносин не застосовується.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2015р. по справі № 577/2324/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.10.2015 р.