Справа № 2-а-871/11
Суддя: Войтенко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2011

суддя Подільського районного суду м. Києва Войтенко Т.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій відповідача протиправними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, зобовязання виплачувати її в подальшому, -

В С Т А Н О В И В :

03 січня 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною відмову відповідача виплатити позивачу соціальну допомогу як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату такої надбавки з 01 липня 2010 року в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, зобовязання виплачувати її в такому розмірі в подальшому.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є „дитиною війни згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни і має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема. Посилаючись на ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни позивач зазначив, що він має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки відповідачем не було зроблено відповідний перерахунок, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 02 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються періоду до 03 липня 2010 року залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення з адміністративним позовом, в решті позовних вимог відкрито скорочене провадження.

Від представника відповідача заперечення на позов не надходили.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку про достатність повідомлених позивачем обставин справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення, яким позов підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився 12 січня 1939 року, перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України в Київській області.

Позивач має статус дитини війни відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки є громадянином України та йому на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років, а відтак на нього розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

16 грудня 2010 року листом № 3535/Я-01 позивачу було відмовлено у нарахуванні 30% надбавки до пенсії з посиланням на те, що з 1 січня 2007 р. йому виплачується надбавка у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

28 грудня 2007 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме те, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Але, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, зміни щодо зменшення розміру надбавки до пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2010 р. та 2011 р. не призупинялась.

З огляду на викладене, прихожу до висновку, що позивач має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 03 липня 2010 р. (в межах строку звернення з адміністративним позовом відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі) до 22 лютого 2011 р. (день постановлення рішення суду), а відтак позовні вимоги про визнання протиправною відмову відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 3 липня 2010 року по 22 лютого 2011 р.., зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату такої доплати за цей період підлягають задоволенню.

Визначаючи розрахункову величину, з якої має проводитися нарахування позивачу соціальної допомоги, відповідачу слід враховувати, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що така допомога має обраховуватися у відсотковому відношенні до розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, прихожу до висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку розміру допомоги позивачу як дитині війни.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобовязання відповідача здійснювати виплату державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії в подальшому, оскільки такий спосіб захисту прав як зобовязання вчинити дію на майбутнє чинним законодавством не передбачене.

Керуючись статтями 22, 46 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, статтями 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», України, ст.ст. 2, 6, 7, 17, 71, 72, 104, 105, 158, 161, 162, 163, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 03 липня 2010 року по 22 лютого 2011 р..

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 03 липня 2010 року по 22 лютого 2011 р. з урахуванням здійснених відповідачем за цей період таких виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Войтенко Т. В.