Справа № 2а-11499/10/2670
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2010-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

06 серпня 2010 року № 2а-11499/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Васильченко І.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до директора Держнаглядпраці головного державного інспектора праці України ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до директора Держнаглядпраці головного державного інспектора праці України ОСОБА_2.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: зобовязати відповідача, як субєкта владних повноважень, в порядку ч. 4 ст. 71 КАСУ, надати в суд всі наявні у нього звернення позивача, починаючи з 2007 року і відповіді на них; зобовязати відповідача, в разі заперечень проти позову, виконати ч. 2 ст. 71 КАСУ і свій обовязок доказувати в суді правомірність своїх рішень, дій і бездіяльності, передбачених ч. 2 ст. 71 КАСУ; визнати дії відповідача, при розгляді звернення позивача від 26.04.2010 року адресованого Президенту України ОСОБА_3, яке направлялось йому на розгляд Міністерством праці і соцзахисту населення, протиправними і не відповідаючи ми засадам Конституції і законам України; зобовязати відповідача розглянути звернення позивача до Президента України від 26.04.2010 року, відповідно до законодавства України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення Кодексу, позивачу слід зазначити які його права у сфері публічно-правових відносин порушені відповідачем, крім того, позивачу слід обґрунтувати наявність публічно-правового спору між нею та визначеним нею відповідачем директором Держнаглядпраці головним державним інспектором праці України В.ОСОБА_2.

Частиною 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Враховуючи наведене, позивачу слід зазначити про наявність доказів (визначити які саме докази), якими обґрунтовуються позовні вимоги і які можуть бути використані судом.

Частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві, зокрема, мають бути зазначені зміст позовних вимог згідно приписів ст. 105 Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Враховуючи наведене, позивачу слід викласти зміст позовних вимог з урахуванням положень ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд залишає позовну заяву без руху та пропонує позивачу усунути наведені в ухвалі недоліки позовної заяви шляхом направлення до суду відповідних письмових пояснень та додаткових документів.

Керуючись ст. ст. 108, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу у строк до 23 серпня 2010 року

усунути наведені в даній ухвалі недоліки у вказаний спосіб.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко