Справа № 2-а-2108/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2108/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвої О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3-го взводу БДПС ДАІ в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 13.06.2011 року серії СВ1 № 044139 в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду з позовом до інспектора ДПС 3-го взводу БДПС ДАІ в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_3 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 13.06.2011 року серії СВ1 № 044139 в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, посилаючись на те, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що відповідачем по справі було встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1 «б» ПДР України, а саме о 21 год. 40 хв. 13.06.2011 року позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 /держ.номер. 0593/, на вимогу працівника ДАІ не надав для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена оскаржувана постанова серії СВ1 № 142050 від 13.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що Правила Дорожнього Руху не порушував, а відповідачем допущено неповне зясування фактичних обставин, що мають суттєве значення для справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності з ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові ї службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляді вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 М3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) визначено, що учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державто- інспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 13.06.2011 року було винесено оскаржувану постанову в звязку з тим, що о 21 год. :40 хв. 13.06.2011 року позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 /держ.номер. 0593/, на вимогу працівника ДАІ не надав для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 «б» ПДР України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність є зокрема і керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі, або не предявили чи не передали для перевірки реєстраційних документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення від 13.06.2011 року серії СВ1 № 044139, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 от. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 430 грн.

Згідно з положеннями ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб! прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положенням п.2.1б ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом.

Згідно вимог ч.3 ст.72 КАС України, факт зупинки відповідачем транспортного засобу, керування яким здійснював ОСОБА_1, доказуванню не підлягає, оскільки дана обставина визнається сторонами по справі, а в суду не виникає сумніву щодо достовірності та добровільності її визнання. .

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення-справи. Ці дані можуть встановлюватись зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ст.ст.252,254 КУпАП України, працівник Державтоінспекції оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні протоколу від 13.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 142050, складений у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП, позивачеві було надано можливість надати письмові пояснення, проте останній, відмовившись їх надати на спростування данних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, які б відповідач зобовязаний був би перевірити в сукупності з іншими доказами по справі, у відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не надав.

Згідно вимог статті 76 КАС України, пояснення сторін про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі. Даючи правову оцінку фактам викладеним позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що вони жодним чином не спростовують факт вчиненого ним правопорушення, оскільки це підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який є належним та допустимим доказом. Позивач ОСОБА_1 у свою чергу жодного належного, допустимого та переконливого доказу правомірності своїх дій до суду не надав, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не спростував.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_4 надав показання, що 13.06.2011 року він був залучений працівниками ДАІ в якості понятого під час оформлення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 Свідок також підтвердив, що позивачем на вимогу працівників ДАІ не було надано реєстраційного документу на транспортний засіб, а на пропозицію надати письмові пояснення в протоколі, водій транспортного засобу категорично відмовився.

Допитаний в судовому засіданні, за клопотанням позивача, в якості свідка ОСОБА_5 також підтвердив, що позивачем на вимогу працівників ДАІ одразу не було надано реєстраційного документу на транспортний засіб, проте в подальшому ОСОБА_1 намагався вказані документи продемонструвати відповідачеві.

Суд критично відноситься до тверджень позивача щодо наявності в салоні автомобіля пасажира ОСОБА_5, якому були б відомі обставини,, що підлягають, установленню по даній справі. Оскільки надання відповідачем можливості викласти письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення не позбавляло позивача зафіксувати як дані щодо свідка, який був присутніми в салоні автомобіля, так і щодо безпідставного обвинувачення працівників ДАІ, заперечивши факт ненадання ним реєстраційного документу на транспортний засіб.

Враховуючи, що позивач в підтвердження своїх пояснень про протиправність дій відповідача, не надав жодного іншого доказу, то суд не може їх рахувати такими, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд, оцінюючи доводи позивача в позові щодо його невинності та неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не основані на належних доказах, нічим не підтверджується і спрямовані на ухилення останньою від адміністративної відповідальності за скоєне адмінправопорушення, факт наявності якого, не викликає у суду, жодних сумнівів. Окрім того, жодних звернень в звязку з протиправними діями відповідача ані до керівництва ДАІ, ані до інших правоохоронних органів позивачем здійснено також не було.

Обставини, що викладені в адміністративному позові, на думку суду, свідчать про певну тенденцію позивача моделювання позиції захисту з врахуванням і осмисленням фактичних обставин справи, що не заборонено законом.

Аналіз,норм чинного законодавства та матеріалів справу вказує на те, що позивач дійсно порушив вимоги п.2.1 «б» Правил Дорожнього Руху, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом від 13.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 142050, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та його аналогічними показаннями, наданими в судовому засіданні, фактичними обставинами справи, що були встановлені в судовому засіданні, а оскаржувана постанова серії СВ1 № 044139 від 13.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення винесена з додержанням норм чинного законодавства, а саме ст.ст. 251, 254, 280, 283 КУпАП і підстав для її скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись п.2.1 б Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., ст.ст. 8-12, 14, 70-72, 159-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, ч,1 ст.126, ст.ст. 251, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3-го взводу БДПС ДАІ в Чернігівській області сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 13.06.2011 року серії СВ1 № 044139 в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову ухвалено, в нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини 04 липня 2011 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_6