Справа № 826/6435/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6435/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову ВП №46559309 від 17 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вимога № Ю-947 від 05.12.2014 року не відповідає вимогам, встановленим для виконавчого документа статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», що, на думку позивача, є безумовною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були наявні всі підстави для відкриття виконавчого провадження, які передбачені статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на примусове виконання вимоги № Ю-947, виданої 05.12.2014 управлінням Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» боргу в розмірі 36 540,79 грн. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2015 ВП № 46559309.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Порядок визначення суб'єктів підприємницької діяльності, які зобов'язані сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, нарахування, обчислення та сплати таких внесків до органів Пенсійного фонду України, регулюється Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (надалі - Закон № 400), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058), а також прийнятою відповідно до вищезазначених Законів Інструкцією про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663 (надалі - Інструкція).

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами частини першої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, визначено частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження». Цей перелік не є вичерпним.

Згідно з пунктом 8 цієї норми виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, є, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Отже, норма містить умову, за якої примусовому виконанню підлягають рішення, ухвалені іншими органами державної влади, у разі, коли їх виконання законом покладено на державну виконавчу службу.

Так, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчим документом.

Згідно з частиною п'ятою зазначеної статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Частиною чотирнадцятою статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою (виключена) і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

За змістом цієї норми у разі невиконання чи неоскарження такого рішення воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску та рішення органу доходів і зборів (органу Пенсійного фонду) про нарахування пені або накладення штрафу є виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена Вищим адміністративним судом України у довідці про вивчення та узагальнення практики розгляду адміністративними судами справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби від 05.04.2012.

Згідно абз. 6 п. 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону № 1058 строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Інструкція № 21-1 визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2011 року відповідачем було винесено рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків № 1305 від 16.06.2011 року за період з 20.09.2004 року по 27.03.2009 року в розмірі 71 159, 49 грн. Дане рішення узгоджено головним бухгалтером TOB «Ложістік Україна» ОСОБА_3 16.06.2011 року.

У зв'язку з тим, що протягом 10-денного строку з дня отримання рішення № 1305 (сплата на 01.07.2011 року) TOB «Ложістік Україна» сплачено не було, управлінням було подано адміністративний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва до TOB «Ложістік Україна» про стягнення заборгованості в розмірі 71 159, 49 грн. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2012 року по справі № 2а-125/12/2670 позовні вимоги управління задоволено повністю.

28 березня 2012 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист по справі № 2а-125/12/2670 для примусового стягнення з TOB «Ложістік Україна» заборгованості в розмірі 71 159, 49 грн.

25 червня 2012 року управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва, керуючись ст. 257 КАС України, було направлено виконавчий лист по справі № 2а-125/12/2670 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві для примусового стягнення з TOB «Ложістік Україна» на користь держави боргу в розмірі 71 159, 49 грн.

15 листопада 2013 року управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва була подана скарга на бездіяльність відділу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення по справі № 2а-125/12/2670.

Після направлення відповідачем скарги, по виконавчому листу № 2а-125/12/2670 було відкрито виконавче провадження та винесено оскаржувану постанову від 18.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 42574221.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2014 року по справі № 826/11045/14, постанову державного виконавця від 18.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 42574221, було визнано протиправною та скасовано.

Як зазначає відповідач, станом на 19 серпня 2015 року заборгованість TOB «Ложістік Україна» по виконанню судового рішення по справі № 2а-125/12/2670 є несплаченою. У зв'язку з цим постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2012 року по справі № 2а-125/12/2670 є невиконаною TOB «Ложістік Україна» ні добровільно, ані примусово. Дана заборгованість підтверджується витягом з картки особового рахунку страхувальника TOB «Ложістік Україна».

У зв'язку з тим, що борг по рішенню № 1305 від 16.06.2011 року на момент повернення оригіналу виконавчого листа на адресу відповідача сплачено TOB «Ложістік Україна» не в повному обсязі, а лише на суму 34 618, 70 грн., тому управлінням було сформовано вимогу про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014 року в розмірі 36 540, 79 грн. на залишок несплаченого боргу.

Сума боргу по рішенню № 1305 від 16.06.2011 року (виконавчому листу № 2а-125/12/2670) становила 71 159, 49 грн.

Часткова сплата заборгованості по рішенню № 1305 від 16.06.2011 року (виконавчому листу № 2а-125/12/2670) відбулася за рахунок того, що у TOB «Ложістік Україна» станом на 20.01.2011 року в картці особового рахунку обліковувалася переплата по страховим внескам в розмірі 24 308, 67 грн. (33,2 %) та 338, 41 грн. (2 %). Також позивачем було сплачено самостійно 07.07.2011 року 10 000, 00 грн. (33,2 %). 31.05.2012 року на рахунок відповідача надійшла сума в розмірі 22, 64 грн. (33,2 %) згідно рішення № 3882, яке було застосовано до позивача 13.10.2011 року (термін сплати - 02.11.2011 року) в розмірі 51, 02 грн.

Таким чином, борг по рішенню № 1305 від 16.06.2011 року (по виконавчому листу № 2а-125/12/2670) виглядає наступним чином: 35 324, 50 грн. + 1 216, 29 грн. = 36 540, 79 грн.

За таких обставин, а також враховуючи той факт, що заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва виникла у зв'язку з несплатою TOB «Ложістік Україна» сум нарахованих фінансових санкцій та пені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, управлінням була виписана та вручена вимога про сплату боргу: № Ю-947 від 05.12.2014 року в розмірі 36 540, 79 грн.

Вимогу про сплату боргу № Ю-947 TOB «Ложістік Україна» було отримано 16 січня 2015 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, позивач самостійно визначив суми зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перед Пенсійним фондом, проте такі зобов'язання не були виконані у відповідності до вимог законодавства.

У зв'язку з тим, що недоїмка згідно вимог № Ю - 947 від 05.12.2014 року в зазначений законодавством термін TOB «Ложістік Україна» сплачена не була, відповідачем було направлено її до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві для стягнення коштів в примусовому порядку.

Таким чином, за TOB «Ложістік Україна» обліковується заборгованість з фінансових санкцій та нарахованої пені, яка і була включена до вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014 року.

Вимога № Ю - 947 від 05.12.2014 року в розмірі 36 540, 79 грн. сформована на підставі даних картки особового рахунку TOB «Ложістік Україна».

Як вбачається з вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014, управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва вимагає у товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» сплатити суму боргу у розмірі 36 540,79 грн., з яких 31 079,98 грн. - фінансові (штрафні) санкції, а 5 460,81 грн. - пеня.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем не надано доказів визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014 року.

Однак, в судовому засіданні сторонами було надано належним чином завірену копію рішення по справі №826/6491/15, яким було визнано вимогу про сплату боргу №Ю-947 від 05.12.2014 року правомірною. Таким чином, за ТОВ «Ложістік Україна» обліковується заборгованість з фінансових санкцій та нарахування пені, яка і була включена до вимоги про сплату боргу №Ю-947 від 05.12.2014 року.

Підстави відкриття виконавчого провадження зазначені у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», в якій вказано, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 46559309, стягувач за підписом начальника управління ОСОБА_4 звернувся 29.01.2015 до відповідача з відповідною заявою вих. № 1293/07 щодо відкриття виконавчого провадження за вимогою № Ю-947 від 05.12.2014 про сплату боргу.

На підставі вищезазначеного, ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було прийнято постанову ВП № 46559309 про відкриття виконавчого провадження від 17.02.15.

Отже, за ТОВ «Ложістік Україна» обліковується заборгованість зі фінансових санкцій та нарахованої пені, яка і була включена до вимоги про сплату боргу № Ю-947 від 05.12.2014 року.

Таким чином, дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві мали цілком правомірний характер. Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві діяв у межах своїх повноважень, а прийняття постанови ВП № 46559309 про відкриття виконавчого провадження від 17.02.15 було цілком законними.

З огляду на наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов аналогічного з судом першої інстанції висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, та, як наслідок, про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ложістік Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 20 жовтня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.