Справа № 2а-40/2010
Суддя: Головенко О. С. О. С.
Дата ухвалення: 2010-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Болехівський міський суд Івано-Франківської області
Справа №2а-40/2010
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області під головуванням - судці

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Латик В.Є.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора державної патрульної служби ДПС ВДАІ м.Івано-Франківськ прапорщика міліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування своїх вимог вказує, що 11 лютого 2010 року автоінспектор ДПС ВДАІ м.Івано-Франківськ ОСОБА_3 виніс постанову АТ № 080694, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. Вважає постанову про накладення штрафу незаконною, оскільки розпочав перетин перехрестя ще до того як пішохід вийшов на проїжджу частину, в оскаржуваній постанові інспектор не вказав прізвища потерпілого (особи, якій не надав переваги в русі), свідками залучив працівників міліції. Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позов з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що в той день рухався по м.Івано-Франківськ за кермом свого автомобіля. При під"їзді до перехрестя, він побачив пішохода, який ішов по тротуарі. Переконавшись, що він не створить йому перешкод, оскільки той не має наміру перетинати проїжджу частину, розпочав проїзд перехрестя. Відразу після цього його спинили працівники міліції та скали протокол про порушення ним правил дорожнього руху. З протоколом та постановою був категорично незгідний, тому просив записати свідком пішохода, якому ніби-то не надав переваги в русі або дружину, яка також знаходилась в автомобілі. Автоінспектор відмовив йому в цьому проханні, залучивши свідками працівників міліції, тобто осіб, які завідомо є упередженими в даній справі.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що 11 лютого 2010 року їхала в автомобілі разом з чоловіком (позивачем по справі). На відстані 10-15 метрів перед перехрестям в м.Івано-Франківськ побачили пішохода, який ішов по тротуарі, після цього чоловік претнув перехрестя та був зупинений працівниками міліції. Зазначила, що вказаним маневром для пішохода не створено жодних перешкод.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про одержання судової повістки (а.с.13,18).

У відповідності до положення ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, розгляд справи не відкладається і справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи у сукупності, давши їм правову оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 11 лютого 2010 року інспектором ДПС ВДАІ м.Івано-Франківськ ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АТ № 080694 на основі розгляду протоколу АТ № 090224 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122КУпАП.

Згідно даних матеріалів, ОСОБА_2 11 лютого 2010 року о 16 год.15 хв. в м.Івано-Франківськ порушив правили проїзду перехресть, а саме повертаючи праворуч при проїзді перехрестя Миколайчука-Івасюка, не надав переваги в русі пішоходам, які переходили частину дороги на яку він повертав та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно положення ст. 251 КУпАп доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на це положення на пропозицію суду від 16.02.2010 р. від суб'єкта оскарження надійшло заперечення проти позову, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються з тих підстав, «що гр.ОСОБА_2 допустив грубе порушення п.16.2 Правил дорожнього руху, а саме не надав перевагу пішоходу, який на той час переходив саме ту частину дороги, на яку він повертав.

Тому дії інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м.Івано-Франківськ та АТІ при УДАІ УМВС в області прапорщик міліції ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ПДР України та закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»

Окрім цього відповідач посилається на ст.251 КУпАП де вказано: «для провадження у характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення» (а.с.14-15).

Однак у згаданій статті Кодексу України про адміністративне правопорушення відсутній такий вид доказу. Від відповідача не отримано будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку інспектором ДПС ВДАІ ОСОБА_3 встановлено наявність у діях ОСОБА_5 адмініс тративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, винність даної особи в його вчиненні.

Зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_6 на виклик суду не з'явився, суб'єкт оскарження не забезпечив його явку в судове засідання.

В своїх поясненнях позивач та свідок вказували на те що ОСОБА_2 розпочав проїзд перехрестя до того як на проїжджу частину вийшов пішохід і таким своїм маневром не вчинив останньому жодних перешкод.

Таким чином, наявні у справі докази, а саме пояснення позивача, покази свідка свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і вони не спростовані відповідачем, оскільки ним не надано суду обгрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не надано суду обгрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором ДПС ВДАІ м.Івано-Франківськ ОСОБА_3 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного ст.19 Конституції України, ст.ст. 14-1, 254, 283, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2,6,158,159-163 КАС України суд,-

постановив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову інспектора ДПС ВДАІ м.Івано-Франківськ ОСОБА_3 від 11 лютого 2010 року АТ № 080694 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу розміром 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня її проголошення, а у разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції, або в порядку ч. З ст. 186 КАС України.

Суддя Головенко О.С.

Постанова в повному обсязі виготовлена 21 квітня 2010 року.

вному обсязі

Постанова в по