Справа № 2-а-2881/11
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № -
Єдиний унікальний № 2-а-2881/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганка М.О., при секретарі Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВДАІ м. Києва УМВС України ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА 1 № 036704 від 21.02. 2011 р., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом вказуючи на те, що 21.02.2011 р. інспектором Дніпровського ВДАІ м. Києва УМВС України ОСОБА_2 було складено Протокол про адміністративне правопорушення та винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА 1 № 036704 від 21.02. 2011 р. відповідно до якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.І Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. .

Позивач просить суд скасувати винесену інспектором постанову як протиправну, мотивуючи свої вимоги слідуючими обставинами: дійсно 21 лютого 2011 року близько 16 год. 45 хв., позивач керуючи автомобілем «Лексус» державний номерний знак II 0147 II рухався в м. Києві по Броварському проспекту з швидкістю руху 75-80 км/год. виключно з дотриманням ПДР, де був зупинений інспектором ДАІ, який при зупинці пояснив, що він позивач порушив п.12.4 ПДР України, а саме рухаючись по Броварському проспекту перевищив встановлене в населеному пункті обмеження швидкості руху на 31 км., після чого склав протокол про адміністративне правопорушення, та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення якою визнав винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.І Кодексу України про адміністративні правопорушення, як перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, на що позивач категорично заперечує і вказує, що вказаного адміністративного правопорушення він не вчиняв, оскільки відповідно до п.12.4.ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., керуючи ж автомобілем в населеному пункті з швидкістю руху 75-80 км/год., він не вчинив адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.І КУпАП, так як вказана норма передбачає відповідальність тільки за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, також позивач вказує, що керуючи автомобілем він рухався на ділянці дороги яка мала декілька полос руху в одному напрямку в щільному потоці інших автомобілів, де під час руху його автомобіль обганяли інші авто, вказана ж в протоколі та постанові швидкість руху 91 км/год. не його автомобіля і не зрозуміло взагалі якого ж саме автомобіля була зафіксована приладом «Арена», на прохання позивача до інспектора ДАІ надати відповідні документи на технічний прилад яким здійснювалося вимірювання швидкості руху, отримав відмову , про свою незгоду з порушенням ПДР позивач першочергово письмово зазначив в поясненнях у протоколі, тому вважає, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не було враховано вимоги ст. 280 КУпАП, відповідно до якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати, чи було вчинено ілміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, викладені ж в постанові : г ставини адміністративного правопорушення жодними доказами не доведені і не відповідають дійсності, а так вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, і просить суд скасувати вищезазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення про ритягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, але згідно адресованої до суду заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд справу розглядати без його участі.

Відповідач субєкт владних повноважень в судове засідання не прибув, і не повідомив суд про причини свого неприбуття, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, також відповідач не надав суду письмових заперечень по суті позову, або ж інших доказів на спростування позовних вимог, так згідно ухвали суду, не надав суду доказів можливої фотовідеофіксації вчиненого правопорушення, копії технічної характеристики та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на вимірювач швидкості «Арена», або ж інших матеріалів, що були взяті відповідачем до уваги при прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі ( у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин згідно ч.4 ст. 128 КАС України справу вирішено на підставі наявних у ній доказів .

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав :

З описової частини протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.7) складеного відповідачем вбачається, що 21 лютого 2011 р. об 16 год. 44 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Лексус» державний номерний знак II 0147 II, рухаючись в м. Київ по Броварському проспекту перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 31 км/год., а саме рухався зі швидкістю 91 км/год. Вимірювання проводилось приладом «Арена» , у звязку з чим винесеною відповідачем постановою в справі про адміністративне правопорушення серія АА 1 .V 036704 від 21.02. 2011 р.(а.с.8) позивача визнано винним у скоєнні адміністративного

правопорушення за ст.122 ч.І Кодексу України про адміністративні правопорушення, як перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн.

Глава 12 ПДР України «Швидкість руху», п.12.4 вказує, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Стаття 122 ч.І КУпАП встановлює відповідальність водіїв за перевищення останніми встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів нг годину, що тягне за собою накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору, в судовому засіданні встановлено, відповідач по справі виносячи постанову в справі про адміністративне правопорушення визнав винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122 ч.І Кодексу України прг адміністративні правопорушення за перевищення водіями транспортних засобів встановленні обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тг наклав на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн., позивач zz категорично заперечує щодо перевищення ним швидкості руху - порушення п.12.4 ПДР, та вказуй що адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.І КУпАП він не вчиняв, оскільга відповідно до п.12.4.ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється п швидкістю не більше 60 км/год., він же керував автомобілем в населеному пункті з швидкістю pyху 75-80 км/год., а вказана норма передбачає відповідальність тільки за перевищення волі&з: транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як ш двадцять кілометрів на годину, також вказує,що керуючи автомобілем він рухався на діляис дороги яка мала декілька полос руху в одному напрямку в щільному потоці інших автомобіль де під час руху його автомобіль обганяли інші авто, вказана ж в протоколі та постанові швидкість руху 91 км/год. не його автомобіля і не зрозуміло взагалі якого ж саме автомобіля була зафікссьаїй приладом «Арена», на прохання позивача до інспектора ДАІ надати відповідні технічні докумзяї на спеціальний прилад яким здійснювалося вимірювання швидкості руху, отримав відмову.

Субєктом владних повноважень в судове засідання на спростування позовних вимог та обставин викладених позивачем, не було подано ні письмового заперечення, жодних інших доказів правомірності свого рішення, зокрема: можливих показань технічного приладу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху /фотовідеофіксації правопорушення з зображенням автомобіля позивача, його швидкістю руху, часу та місця правопорушення/, ні технічної характеристики та свідоцтва про повірку на прилад яким вимірювалась швидкість руху позивача інших матеріалів, що були взяті відповідачем до уваги при прийнятті рішення щодо ення позивача до адміністративної відповідальності, не повідомлено суд про поважність ненадання таких, хоча відповідачу судом направлялася Ухвала судді про відкриття провадження в адміністративній справі, в якій останньому чітко розяснювалося його права ні ст.ст. 49, 51 КАС України, а також положення ст.71 КАС України щодо обовязку зання правомірності свого рішення, а так оцінивши всі наявні докази по справі в їх ості суд приходить до висновку, що є достовірними і заслуговують на увагу доводи ча викладені ним в адміністративному позові про недопущення порушення ПДР, і такі не спростовані, тому із за відсутності в діях позивача складу інкримінованого стративного правопорушення, винесена відповідачем постанова про накладення стративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та їасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), (ст.2 КАС України)

На підставі розділу 12 «Швидкість руху» ПДР України, керуючись ст.ст. 245, 280, 289, 293 КупАП, ст.ст. 2,18, 71,86,158 -163,186 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВДАІ м. Києва УМВС України ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА 1 № 036704 від 21.02. 2011 р. - задовольнити.

Визнати, винесену інспектором Дніпровського ВДАІ м. Києва УМВС України ОСОБА_2 Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АА 1 № 036704 від 21.02. 2011 р. іЩЮ накладення адміністративного стягнення за ч.І ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 протиправною та скасувати її.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.І ст. 122 КУпАП - закрити .

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає

Суддя Циганко М.О