Справа № 813/1895/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 р. Справа № 876/9237/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.К.

з участю представників: позивача Прийма Л.І., відповідача Хмура Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у адміністративній справі №813/1895/15 за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Монтажнопрохідницьке управління» (далі - ДП «Львіввугілля», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано прийняте Сокальською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № в частині 672711,16 грн. основного зобов'язання. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» до Державного бюджету України 3762 (три тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 72 коп. недоплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначають, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено факт несплати платником податків податку на доходи фізичних осіб та факт несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб. В зв'язку з чим до ВП «Монтажнопрохідницьке управління» за порушення ст. 168 Податкового кодексу України та на підставі ст. 127 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25%, 50% та 75%, оскільки порушення мало місце два і більше разів протягом 1095 днів. Просить постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Пояснив, що контролюючий орган не вправі повторно нараховувати суму основного зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, оскільки така вже була самостійно визначена платником і відображена у бухгалтерській та податковій звітності, однак, своєчасно не сплачена.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не піддягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ДП «Львіввугілля», , адреса: м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, має в своєму складі, крім іншого, відокремлений підрозділ «Монтажнопрохідницьке управління», (без права юридичної особи).

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.09.2014 року, за наслідками якої складено акт від 03.03.2015 року № 152/2200/26411829 та встановлено порушення п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 3040771,56 грн.; п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 672711,16 грн.

За наслідками проведеної перевірки Сокальська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 23.03.2015 року прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким визначила ВП «Монтажнопрохідницьке управління» грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 3497376,54 грн., в тому числі основне зобов'язання - 672711,16 грн., штрафні (фінансові) санкції - 2824665,38 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував оскаржене податкове повідомлення - рішення в частині визначення у ньому суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 672711,16 грн., з тих підстав, що позивач, в періоді що перевірявся, у законодавчо встановлені терміни подавав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податку на доходи фізичних осіб, а також суми утриманого з них податку за встановленою формою 1-ДФ, тому в цій частині грошову зобов'язання є узгодженим.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, в тому числі, і податкові агенти.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( ст. 171 Податкового кодексу України ).

Відповідно до абз. «а», «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений ст. 168 Податкового кодексу України, а оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом - п. 168.1 ст. 168 цього Кодексу.

Так, згідно п. 168.1 цього Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном «граничний термін сплати до бюджету податку» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Судом встановлено та не відповідачем не заперечується, що позивач, в періоді що перевірявся, у законодавчо встановлені терміни подавав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податку на доходи фізичних осіб, а також суми утриманого з них податку за встановленою формою 1-ДФ. Проведеною перевіркою з питань правильності заповнення відомостей про суми утриманого з них податку за встановленою формою 1-ДФ порушень не виявлено.

Крім того, суми нарахованого та/або виплаченого податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся, знайшли своє відображення у бухгалтерському обліку підприємства.

Таким чином, нараховане, але не сплачене зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є узгодженим в силу приписів п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України з моменту його виникнення.

В той же час, згідно приписів п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

54.3.4. рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Вказаних випадків при проведенні перевірки встановлено не було, що відповідно унеможливлювало визначення Сокальською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області позивачу основного платежу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 672711,16 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем безпідставно визначено в спірному податковому повідомленні-рішенні суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 672711,16 грн., в зв'язку з чим в цій частині повідомлення-рішення від 23.03.2015 року № є протиправним і підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у адміністративній справі №813/1895/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 20.10.2015р.