Справа № 826/1799/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1799/14 Головуючий у 1-й інстанції: Савченко А.І.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменко В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 418 940,35 грн, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути заборгованість:

ѕ штрафні (фінансові) санкції (штрафи ) 28992 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 00 коп на розрахунковий рахунок 0004, код платежу 21080900, одержувач УДКСУ у Деснянському районі м. Києва, код одержувача 37984978, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019;

ѕ штрафні (фінансові) санкції (штрафи ) 356579 (триста п'ятдесят шість тисяч п'ятсот сімдесят девять) грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок 0004, код платежу 21080900, одержувач УДКСУ у Деснянському районі м. Києва, код одержувача 37984978, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019;

ѕ податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування 66028 (шістдесят шість тисяч двадцять вісім) грн. 08 коп. на розрахунковий рахунок 0004, код платежу 11010500, одержувач УДКСУ у Деснянському районі м. Києва, код одержувача 37984978, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019;

ѕ збор на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства 173 (сто сімдесят три) грн. 27 коп. на розрахунковий рахунок 0004, код платежу 19060100, одержувач УДКСУ у Деснянському районі м. Києва, код одержувача 37984978, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності суми заборгованості.

Також апелянт зазначає, що не був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі № 826/1799/14, не отримував копії ухвали Окружного адміністративного суді міста Києва від 13 лютого 2014 року про відкриття провадження в адміністративній справі, не отримував копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року у справі № 826/1799/14, та не брав участі у даній справі.

Про порушення своїх прав та інтересів Відповідач (Апелянт) дізнався 01 вересня 2015 року, коли ним було належним чином отримано в Окружному адміністративного суді міста Києва копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року у справі № 826/1799/14.

З вище наведеного Відповідачем (Апелянтом) не порушено строку для подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрований Ватутінскою (Деснянською) районною державною адміністрацією у м. Києві 23.06.15 року, отримав свідоцтво про державну реєстрацію, номер запису про державну реєстрацію 9889. На податковому обліку у ДПІ у Деснянському району м. Києва Позивач перебуває 25.06.1997 року за №9347.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_5 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві згідно наказу від 30.01.2013 року № 141 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» виданого Позивачем, направлень перевірку виданих Позивачем: № 143/17-10 від 13.02.2013 року, № 14417-10 від 13.02.20 року, № 145/17-10 від 13.02.2013 року, № 146/17-10 від 13.02.2013 року, № 148/17-10 е 13.02.2013 року, № 147/17-10 від 13.02.2013 року, № 149/17-10 від 13.02.2013 року, . 150/17-10 від 13.02.2013 року, була проведена планова виїзна перевірка підприємниць» діяльності ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, результатами якої було складено Акт від 13.03.2013 року за № 465/17-10/НОМЕР_1, які Відповідач (Апелянт) отримав особисто.

15 березня 2013 року Відповідач (Апелянт) не погоджуючись з висновками Акта перевірки, відповідно до вимог п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, направив і адресу ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві заперечення на Акт від 13.03.2013 року за № 465/17-10/НОМЕР_1 про результат планової виїзної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питані оподаткування фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

Про порушення своїх прав Відповідач (Апелянт) дізнався 18 лютого 2015 року коли ним було належним чином отримано від ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві лист від 11.02.2015 року за № 1706/10/26-52-17-01-53 в якому було зазначено: «ДПІ Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві на Ваш запит від 05.02.2015 р. надає завірені копії податкових повідомлень-рішень, які були винесені на підставі акту документальної виїзної планової перевірки за №465/17-10/НОМЕР_1 від 13.03.2013 року, а саме № від 17.04.2013 р., № від 17.04.2013 р., № від 17.04.2013 р., № від 17.04.2013 р., та розрахунки податкових зобов'язань т штрафних санкцій.

У зазначеному листі № 794 ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві вказано, що податкові повідомлення-рішення по акт перевірки № 465/17-10/НОМЕР_1 були надіслані рекомендованим листом № 310, яке повернулось до відправника ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві за закінченням встановленого строку зберігання.

Однак, вище вказаний висновок ДПІ у Деснянському районі Головного управлінню Міндоходів у м. Києві не відповідає дійсності, так як на рекомендованому листі № 310 посадовими особами ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було допущено помилку в адресі отримувача, а саме: був вказаний неправильний поштовий індекс отримувача № 02232.

В зв'язку з цим ФОП ОСОБА_2 не зміг отримати листа, яким були відправленні податкові повідомлення-рішення.

05 лютого 2015 року не отримавши у визначений законом термін податкових повідомлень-рішень ФОП ОСОБА_2 повторно звернувся до ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві з письмовою заявою щодо надання податкових повідомлень-рішень.

18 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_2 належним чином було отримано від ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві лист від 11.02.2015 року за № 1706/10/26-17-01-53 в якому йшлося про направлення податкових повідомлень-рішень.

Після отримання завірених копій податкових повідомлень-рішень, ФОП ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2013 року № №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року, у справі № 826/3063/15, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративної суду від 04 серпня 2015 року залишена без змін, адміністративний позов фізичної особі підприємця ОСОБА_2 задоволено повністю.

Проте Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року було задоволено позов ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві і зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 сплатити податковий борг у сумі 418940,35 грн, варто зазначити, що про існування даної Постанови апелянт дізнався лише 01.09.2015 року (а.с.75),. .

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі також ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Порядок оподаткування доходів громадян фізичних осіб - підприємців визначений ст. 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

Подання та самостійно визначений розмір податкових зобов'язань у податковій деклараціі відповідачем не заперечується.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95- 99 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Положеннями Податкового кодексу України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст.60 Податкового кодексу України.

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Приймаючи рішення про задоволення цього позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове зобов'язання за названим податковим повідомленням-рішенням не набуло статусу узгодженого з огляду на факт невручення цього рішення платникові в установленому порядку.

Однак, на думку колегії, зазначений висновок судів не відповідає нормам матеріального права, що регулюють розглядувані правовідносини, та наявним у матеріалах справи доказам.

Але, як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога ДПІ в Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 10 серпня 2010 року №1/7854 (а.с.10) не була отримана відповідачем, оскільки на конверті була зазначена невірна адреса одержувача (а.с. 11).

Згідно з підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (застосовуються положення Закону, оскільки податкова вимога була направлена до прийняття ПК України) податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Також, як зазначалось вище, відповідач не отримував і податкових повідомлень рішень, чим порушено вимоги п. 3.8. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236, в якому зазначається, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Отже, наведений приписи Закону і Порядку передбачають два альтернативні способи інформування платника про наявність податкової вимоги, а саме: безпосереднє вручення такого рішення під розписку; надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому правова конструкція цієї норми жодним чином не визначає черговості або переважності застосування податковим органом будь-якого із зазначених способів. Вжиття у наведеному законодавчому приписі сполучника «або» вказує на рівнозначність зазначених способів та можливість використання будь-якого із них за вибором податкового органу.

При цьому надіслання у розумінні цієї норми передбачає направлення адресатові (платникові) листа з повідомленням про вручення. Тобто для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту.

Аналогічна позиція висловлена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року №К/9991/18846/12.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207, 254, 265 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2014 року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 418 940,35 грн. - відмовити в повному обсязі.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.