Справа № 127/2-а-12080/11
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/127/572/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р. Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці про поновлення виплати пенсії за віком,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2011 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці про поновлення виплати пенсії за віком, зобовязання поновити виплату пенсії з дня звернення до Пенсійного фонду України 07.10.2009 р.

В позові зазначає, що до 1991 р. проживала в Україні, була її громадянкою і одержувала пенсію за віком. В травні 1991 р. вона виїхала на постійне місце проживання в державу Ізраїль. У звязку з цим виплату їй пенсії було припинено з видачею авансу у виді суми пенсії за 6 (шість) місяців наперед.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. були визнані неконституційними положення другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується лише у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надано Верховною Радою України.

Посилаючись на зазначене рішення Конституційного Суду України ОСОБА_1 звернулась до Голови Пенсійного фонду України з заявою про поновлення їй пенсійного забезпечення, на що отримала відмову.

Розцінюючи такі дії як протиправні ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати нечинною відмову заступника Голови Правління Пенсійного фонду України ОСОБА_2 про поновлення виплати їй пенсії за віком, зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про поновлення прав позивача на нарахування та отримання пенсії за віком без обмежень за ознакою місця проживання, а також прийняти рішення про поновлення їй пенсії за віком, а саме з 07.10.2009 р.

В судове засідання позивач не з'явилась, про що в позові зазначила, що беручи до уваги стан її здоров'я і похилий вік, що не дає можливим приїзд на засідання суду із Ізраїлю, просить суд розглянути справу без її участі в суді.

Представник Пенсійного фонду України в судове засідання не з'явився, , про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив розглянути справу у його відсутність.

Представник управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, про що надала письмові заперечення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 27.09.2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м.Вінниці про перерахунок пенсії повернуто позивачу.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року ухвалу Ленінського районного суду м.Вінниці від 27.09.2011 року скасовано, а справу направлено до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, вивчивши матеріали справи, прийнявши до уваги висновки і мотиви викладені в ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.07.2015 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з врахуванням наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» загальнообовязкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обовязків стосовно сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 як громадянка України 21.05.1934 р. н., з травня 1989 року отримувала пенсію за віком.

В травні 1991 р. ОСОБА_1 виїхала на постійне проживання в державу Ізраїль, де, як громадянка України, була прийнята на консульський облік Посольства України в державі Ізраїль.

Відповідно до ст.51 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з виїздом на постійне проживання за кордон ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії з видачею їй авансу у виді суми пенсії за 6 (шість) місяців наперед.

Рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пункт 2 частини 1 статті 49 і друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обовязковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 07 жовтня 2009 р. порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону №1058-ІV з урахуванням рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 р., тобто виплата пенсії повинна проводитись в будь-якому разі незалежно від місця проживання пенсіонера.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 26.07.2011 р. звернулась з листом до Голови Пенсійного фонду України з проханням про поновлення виплати пенсії. Пенсійним фондом України їй було надано відповідь від 19.08.2011 р. №16295/я-11, в якому повідомлено в відмові в поновленні виплати пенсії та зазначено, що на час її звернення тривають роботи спільно з Міністерством праці та соціальної політики України щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України, яким будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсії громадянам, які проживають в країнах з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення.

Не погоджуючись з зазначеною відмовою 17.09.2011 року ОСОБА_1 звернулась з зазначеним позовом до суду.

З врахуванням обставин по справі суд приймаючи до уваги законодавство, що регулює порядок поновлення виплати пенсії приходить до висновку, що позивач має право на отримання пенсії, виплата якої йому припинена і позов в частині вимог до управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання, чи дотрималась ОСОБА_1 порядку звернення для поновлення пенсії за вислугу років суд приходить до висновку що управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці мало всі підстави для розгляду питання про поновлення ОСОБА_1 пенсії за віком, так як звернення ОСОБА_1 мали місце до Пенсійного фонду України, що є головним органом у системі пенсійного забезпечення України. Суд приймає до уваги те, що позивач постійно проживає в Ізраїлі, де немає територіального органу Пенсійного фонду України і направляючи заяву про поновлення пенсії в Пенсійний фонд України обґрунтовано розраховував, що цей орган сам визначить уповноважений територіальний орган, який розгляне дану заяву, в чому йому було безпідставно відмовлено. При подібних обставинах суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про поновлення прав позивача на нарахування пенсії за віком.

Вирішуючи питання періоду з якого слід поновити ОСОБА_1 виплату пенсії суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 26.07.2011 р. звернулась з листом до Голови Пенсійного фонду України з проханням про поновлення виплати їй пенсії. Враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС України відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод і інтересів, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача про поновлення виплати пенсії слід задовільнити з 26.07.2011 р.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 27.09.2011 року позивач також просила поновити виплату пенсії з 26.07.2011 року.

З врахуванням наведеного, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 19, 46, 92 Конституції України, ст.ст. 2, 7-11, 17, 18, 69-71, 76, 94, 158-163, 167, 227 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинною відмову управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці про поновлення ОСОБА_1 пенсію за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії починаючи з 26.07.2011 р.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: