Справа № 825/3440/15-а
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Чернігів Справа № 825/3440/15-а
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Добрянського В.В.,
за участі секретаря Шевченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації, -
В С Т А Н О В И В:
09.10.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і просив визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно не зарахування його на продовольче забезпечення з 18.03.2014 по 13.05.2015 до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнати неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно невиплати йому нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2014 № 575 за період з 18.03.2014 по 30.11.2014; від 02.01.2015 № 02 за грудень 2014 року; від 04.02.2015 № 90 за січень 2015 року; від 04.03.2015 № 169 за лютий 2015 року; від 06.04.2015 № 244 за березень 2015 року; від 05.05.2015 № 321 за квітень 2015 року та від 08.06.2015 № 420 за травень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 7100,86 грн.; стягнути з в/ч НОМЕР_1 нараховану грошову компенсацію в сумі 7100,86 грн.
20.10.2015 від позивача надійшла заява про відкликання позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації замість встановлених норм харчування згідно наказів № 575 від 10.12.2014, № 02 від 02.01.2015, № 90 від 04.02.2015, № 169 від 04.03.2015 на загальну суму 5832,22 грн.
Ухвалою суду від 20.10.2015 позовні вимоги в цій частині були залишені без розгляду.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2014 № 9 він був призваний на військову службу по мобілізації. Вказує, що всупереч чинного законодавства його не було зараховано на продовольче забезпечення з дня прибуття до військового комісаріату, в результаті чого він не був забезпечений харчуванням за встановленими нормами за рахунок держави.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності Чернігівського обласного військового комісаріату стосовно не зарахування його на продовольче забезпечення до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 ; визнання неправомірною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 стосовно невиплати йому нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.04.2015 № 244 за березень 2015 року; від 05.05.2015 № 321 за квітень 2015 року та від 08.06.2015 № 420 за травень 2015 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування в сумі 1268,64 грн.; стягнення з в/ч НОМЕР_1 нарахованої грошової компенсації в сумі 1268,64 грн. просив задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з метою приведення власної діяльності до вимог законодавства України та відновлення порушених прав позивача, наказом військового комісара Городнянського РВК від 18.03.2014 року № 9 позивача зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення (включно продовольче), а пізніше зарахування на продовольче забезпечення позивача відбулося наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.12.2014 № 575, тобто позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 . Враховуючи неможливість забезпечення гарячою їжею позивача, приймаючи до уваги пункт 2.10. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, було прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації замість належних норм харчування у розмірі вартості набору продуктів за нормою № 1 загальновійськова. Вказаний наказ був направлений на адресу в/ч НОМЕР_1 .
Представник в/ч НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.
Відповідно до положень ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2014 № 9 ОСОБА_1 був призваний на військову службу, зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків за посадою «офіцер мобілізаційного відділення», шпк старший лейтенант, що підтверджується витягом з наказу від 18.03.2014 № 9. Військову службу проходив до 06.03.2015 включно. А згідно наказу від 12.03.2015 № 43 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач знову був призваний на військову службу по мобілізації та призначений на посаду «старший офіцер відділення комплектування» із зарахуванням до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на всі види забезпечення.
Однак, позивач не був забезпечений їжею шляхом надання послуг з харчування.
З копії витягу з Аудиторського звіту від 26.12.2014 № 234/1/31/82 про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 та копії довідки про результати внутрішнього аудиту відповідності продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 за період з 10.07.2012 по 26.11.2014 вбачається, що внаслідок не доведення встановлених норм продовольчого забезпечення до військовослужбовців, які були призвані із мобілізацією, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 були допущені втрати доходів фізичними особами на загальну суму 2 446 343,18 грн., а тому визначено організувати відшкодування грошової компенсації замість встановлених норм харчування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 на загальну суму 2 446 343,18 грн. в термін до 26.01.2015.
Відповідно до розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України тилу Збройних Сил України від 07.06.2012 № 905 Чернігівський ОВК перебуває на продовольчому забезпеченні при в/ч НОМЕР_1 з 01.09.2012, що підтверджується довідкою № 1643 від 16.03.2015.
Наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2015 № 244, від 05.05.2015 № 321, від 08.06.2015 № 420 наказано виплатити військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , який призваний у зв`язку з мобілізацією, грошову компенсацію замість встановлених норм харчування за період з березня 2015 по травень 2015 в загальній сумі 1 268,64 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст. 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп. н п.1 приміток до норми № 1 - загальновійськова норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 за рахунок держави харчуванням забезпечуються громадяни, які призвані на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, - з дня прибуття їх до військового комісаріату.
Пункт 1.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за № 992/7280 передбачено, що військовослужбовці, які прибули у військову частину, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.
Відповідно до п. 2.3 вищевказаного Положення у Збройних Силах України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок держави. Уточнення вартості норм харчування проводиться Головним продовольчим управлінням, виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування, і доводиться ним до військ (сил) не частіше одного разу на квартал. Військовослужбовцям та іншим категоріям норми харчування видаються через відповідні їдальні або замість установлених норм харчування (основні й додаткові продукти) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм.
Так, матеріалами справи підтверджується, що позивача було зараховано на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлено грошову компенсацію замість встановлених норм харчування в загальному розмірі 1 268,64 грн., яка на час розгляду справи в суді не виплачена позивачу.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно не зарахування позивача на продовольче забезпечення до в/ч НОМЕР_1 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до в/ч НОМЕР_1 , то суд зазначає, що на момент звернення до суду позивач поновлений в правах, фактично зарахований на продовольче забезпечення у спірний період наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому передбачено виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування, а тому дана вимога не підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не виплати нарахованої згідно наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2015 № 244 за березень 2015, від 05.05.2015 № 321 за квітень 2015, від 08.06.2015 № 420 за травень 2015 грошової компенсації замість встановлених норм харчування, суд зазначає наступне.
В/ч НОМЕР_1 фінансується виключно з Державного бюджету України, тому згідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України являється бюджетною неприбутковою установою.
Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період становить один рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Статтею 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.
Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.
Таким чином, виплата грошової компенсації не могла бути проведена в/ч НОМЕР_1 , оскільки в період з березня 2015 по травень 2015 в кошторисі в/ч НОМЕР_1 видатки та компенсація замість встановленої норми харчування не передбачались. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, дослідивши правильність нарахування розміру грошової компенсації, та враховуючи ч. 1 та ч. 2 ст. 71, ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт зарахування позивача на продовольче забезпечення при в/ч НОМЕР_1 та встановлення грошової компенсації замість встановлених норм харчування в загальному розмірі 1 268,64 грн., яка на час розгляду справи в суді не виплачена позивачу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованої грошової компенсації підлягає задоволенню в сумі 1 268,64 грн. У задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 нараховану грошову компенсацію в загальній сумі 1 268,64 грн. ( одна тисяча двісті шістдесят вісім гривень 64 коп.).
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Суддя В.В. Добрянський