Справа № 2а-9232/11/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 р. Справа № 3528/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 сухопутних військ імені ОСОБА_3 про стягнення надбавки до грошового забезпечення,

встановив:

17.08.2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 сухопутних військ імені ОСОБА_3 в якому просив зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити надбавку за особливі умови військової служби, що повязана зі стрибками з парашутом за період з 2008-2009 роки у розмірі 25 % від посадового окладу.

В процесі судового розгляду позивач заявив клопотання в якому просив поновити строк звернення до адміністративного суду, оскільки такий строк пропущений з поважних причин.

Відповідачем подане клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2011 року в задоволенні клопотання позивача відмовлено. Задоволено клопотання відповідача та залишено вказаний вище адміністративний позов без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням чинного законодавства України, а тому просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, оскільки позивач проживає у Одеській області та 15.06.2010 року ним було уповноважено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на представництво його інтересів, однак представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 18.01.2011 року та 10.04.2011 року відповідно відмовились від представництва інтересів позивача. Крім цього, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що представник позивача відповідь на вимогу про сплату надбавки до посадового окладу отримав 16.06.2011 року, оскільки фактичне отримання даної відповіді відбулося лише 22.07.2011 року. З урахуванням викладеного, апелянт вважає, що позивачем строк звернення до адміністративного суду пропущений із поважних причин, а тому має бути поновлений.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі і зявилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивач із публічної служби звільнений 18.03.2010 року та протягом року з цієї дати не вживав жодних заходів щодо досудового порядку вирішення спору чи звернення із таким до суду. Лише після спливу річного строку з дня звільнення, а саме 24.05.2011 року представник позивача звернувся до відповідача з вимогою про сплату надбавки до посадового окладу. Оскільки позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 99 КАС України (тут та далі в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) установлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Із матеріалів справи суд апеляційної інстанції вбачає, що позивач наказом МО України від 09.02.2010 року № 83 звільнений з військової служби у запас, виключний зі списків особового складу та знятий з усіх видів грошового забезпечення згідно наказу № 52 від 18.03.2010 року.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи те, що згідно із даною нормою військова служба є публічною та те, що спеціальним законодавством не встановлено спеціального строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що до даних правовідносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 КАС України.

Із даним адміністративним позовом позивач звернувся 17.08.2011 року, тобто із значним пропуском вказаного вище строку. При цьому, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, представником позивача заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Як на поважні причини пропуску строку звернення до суду позивач посилався на те, що проживає у Одеській області та 15.06.2010 року ним було уповноважено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на представництво його інтересів, однак представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 18.01.2011 року та 10.04.2011 року відповідно відмовились від представництва інтересів позивача. Крім цього, апелянт вказує на те, що 24.05.2011 року представник позивача, маючи намір вирішити спір у досудовому порядку звернувся до відповідача із вимогою про сплату надбавки до посадового окладу, відповідь на яку відповідачем на адресу представника позивача надіслано 16.06.2011 року. Таким чином, позивач вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України місячний строк звернення до суду із даним позовом слід обчислювати з моменту коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги.

Наведені вище позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані судом поважними, оскільки про порушення свої прав позивач повинен був дізнатися одразу після звільнення його з військової служби, тобто 18.03.2010 року, а тому строк звернення до суду слід обчислювати саме із цієї дати.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги посилання позивача на те, що представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 18.01.2011 року та 10.04.2011 року відповідно відмовились від представництва інтересів позивача, однак протягом періоду з 18.03.2010 року по 18.01.2011 року та 10.04.2011 року ні позивач, ні дані представниками не вчинили жодних дій на врегулювання даного спору. Крім цього, представником позивача ОСОБА_4 таких дій не вчиняло аж до 24.05.2011 року.

При цьому, посилання позивача на ч. 4 ст. 99 КАС України є не обґрунтованими, оскільки дана норма стосується виключно випадків коли законом передбачена така можливість досудового порядку вирішення спору, однак спеціальним законодавством яке регулює дані правовідносини не передбачена можливість досудового порядку вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наведене, приймаючи до уваги характер розглядуваного спору, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачем строк звернення до адміністративного суду пропущено без поважних причин, а тому клопотання позивача про поновлення цього строку задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовні вимоги позивача без розгляду, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 2а-9232/11/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.Б. Заверуха

ОСОБА_7

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана 16.03.2012 року.