Справа № 1715/21200/12
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2012-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судці - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної Автомобільної Інспекції роти ДПС УДАІ УМВС України у Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до Відділу Державної Автомобільної Інспекції роти ДПС УДАІ УМВС України у Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд їх задоволити та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВА1 № 167583 від 22 листопада 2012 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., посилаючись на ті обставини, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вважає, що він ніяким чином не порушив закону, а протокол та постанова про накладення адміністративного стягнення на нього складено не правомірно. Крім того, при накладенні адміністративного стягнення мають враховуватися обставини, що пом'якшують відповідальність ст. 33 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВА1 №167583 від 22 листопада 2012 року, винесеної інспектором ДПС роти ДАІ ОСОБА_2, ОСОБА_1, 22 листопада 2012 року о 22 год. 15 хв. на 5 км автодороги Ульяновка - Миколаїв керуючи автомобілем НОМЕР_1, в зоні дії дорожнього знаку 5.45 (населений пункт) с.Станіславове рухався зі швидкістю 85 км/год., чим перевищив швидкість руху на 25 км/год. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та керуючись положенням статті 14-1, частин пятої, шостої статті 258 та статті 283 КУпАП, постановив, притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 255,00 грн.

Як вбачається з пояснень позивача, свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення він не визнав та пояснив, що будь-яких порушень правил дорожнього руху ним допущено не було. Будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення інспектором ні на його вимогу, ні суду надано не було.

Вважає, що даними обставинами він доводить свою правоту та те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП він не вчиняв, а винесена інспектором постанова є незаконною, оскільки у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, через відсутність твердих доказів порушення ним вимог КУпАП та ПДР України.

Суд вважає, що дії позивача були невірно кваліфіковані працівником ДАІ, а саме ним не було допущено порушень вимог ч.1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні не знайшло своє підтвердження викладене в постанові в справі про адміністративне правопорушення допущене позивачем порушення правил дорожнього руху, зокрема відсутні будь-які докази, які б підтверджували дані обставини.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні пояснення інших учасників дорожнього руху, безпосередньо водіїв транспортних засобів, які рухались попереду та позаду транспортного засобу позивача, пояснення інших учасників дорожнього руху які були очевидцями даної події.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений статтею 62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що матеріали справи не містять безсумнівних доказів тих обставин, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №33 від 01 березня 2010 року затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції в МВС для виявлення та фіксування порушення правил дорожнього руху.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вбачається, яким саме технічним засобом було зафіксовано перевищення швидкості останнім.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак представник відповідача в судове засідання не з»явився, заперечення на адміністративний позов до суду не подав.

Тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП.

З наведених фактів випливає, що уповноваженою особою інспектором ДПС роти ДАІ ОСОБА_2 всупереч положенням ст.ст.245, 251 КУпАП не було зясовано повно і обєктивно обставин справи, а відтак чи винен він у вчиненні даного правопорушення, чи є в його діях склад адміністративного правопорушення, чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що інспектором ДПС роти ДАІ ОСОБА_2 було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, а саме: не відібрано пояснень у свідків, які були іншими учасниками дорожнього руху, інспектором не було відібрано письмових пояснень і зауважень щодо змісту постанови, не розяснено процесуальні права.

Також суд вважає, що у відповідності до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення повинно враховуватись уповноваженою особою характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність порушника.

Однак, як вбачається з вищезазначеної постанови по справі про адміністративне правопорушення, інспектором ДПС роти ДАІ ОСОБА_2 при накладенні на позивача адміністративного стягнення не була зясована жодна з вищезазначених обставин і як наслідок постанова винесена не обєктивно та упереджено.

Судом постановлено, що постанова є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є достатні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.247 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна

(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: про накладення адміністративних стягнень, тобто ці справи підлягають

розгляду у судах загальної юрисдикції у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, зазначені положення Конституції України, а також положення чинного законодавства, норми Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06 березня 2008 року №2, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі знайшли своє підтвердження, є обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до повного задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки вони є не доведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,19,21,22,48 Конституції України, ст.ст.2, 17,100,102,104,105,106 КАС України, ст.ст.245,251,254,256,268,280,285,287-289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову серії ВА1 №167583 по справі про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2012 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 відповідно до постанови серії ВА1 № 167583 по справі про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2012 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий :