Справа № 12063/12/2070
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 12063/12/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 12063/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Балаклійське птахівництво"

до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податковіх повідомлень- рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Балаклійське птахівництво", звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області, про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області форми "П" від 18 травня 2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5825295,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі №12063/12/2070 вимоги позивача були задоволені.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області форми "П" від 18 травня 2012 року № 000192301 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5825295,00 грн.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі №12063/12/2070 відповідач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, вважає, що судом першої інстанції порушені норми права.

Позивач вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі №12063/12/2070 прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача та представників сторін колегія суддів встановила, що підставою прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення був акт перевірки позивача працівниками відповідача від 25.04.2012 року № 218/22-047/37010571, в якому зроблені висновки про порушення: п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, абз.1,2 п.п.138.1.1, п.138.4 п.138, п.п.138.10.2, п.138.10 ст.138, п.150.1 ст.150, п.3 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого завищено витрати, що враховуються при обчисленні об'єкту оподаткування за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року на суму 8090093,00 грн.

На думку відповідача порушення позивачем вимог п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, абз. 1, 2 п.п. 138.1.1, п. 138.4, п. 138.8, п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, що за висновками органу державної податкової служби призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 5825295,00 грн., полягало в наступному.

1. Позивач завищив витрати операційної діяльності, що складаються з витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, на суму отриманих збитків від реалізації таких товарів за цінами, що є нижчими ніж їх собівартість.

Така позиція обґрунтована тим, що отриманий доход від реалізації товару є нижчим ніж собівартість такого товару, що свідчить про те, що витрати позивача в сумі 3768320,63 грн., що дорівнюють сумі збитків за операціями з реалізації товару, здійснені не для провадження господарської діяльності;

Так, на виконання договору купівлі-продажу майна від 11.07.2011 № 73-07/11 позивач у липні 2011 року передав у власність ПП "Агрофірма "Вільхівська" поголів'я курчат-бройлерів в кількості 140978 голів, загальною вагою 106501840 кг, за ціною за 1 кг 1,4867 грн. без ПДВ, що є нижчою за собівартість цих реалізованих курчат-бройлерів за 1 кг на 11,13 грн., в результаті чого отримав збиток в сумі 1185365,48 грн. (11,13х106501,84).

На виконання договору купівлі-продажу від 08.09.2011 № 0809/11 позивач у вересні 2011 року передав у власність ПП "Агрофірма Вільхівська" поголів'я курей м'ясних порід (курочки та півники батьківського поголів'я) в кількості 24201 голів, загальною вагою 100465 кг, за ціною за 1 кг 6,6 грн. без ПДВ, що є нижчою за собівартість реалізованих курей м'ясних порід за 1 кг на 25,71 грн., в результаті чого отримано збиток в сумі 2582955,15 грн. (25,71х100465,00 грн.).

2. Позивач завищив витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, які складаються: з витрат операційної діяльності, що, своєю чергою, складаються з витрат, що формують собівартість реалізованих товарів; інших витрат, що своєю чергою, складаються з адміністративних витрат, спрямованих на обслуговування та управління підприємством, на суму отриманих збитків від реалізації таких товарів за цінами, що є нижчими ніж їх собівартість та адміністративні витрати.

Така позиція обґрунтована тим, що отриманий доход від наданих послуг (2109485,84 грн.), є нижчим ніж витрати (2400567,18 грн.), що, своєю чергою, складаються із собівартості таких послуг (2246190,18 грн.) та адміністративних витрат (154377 грн.). Це свідчить про те, що витрати позивача в сумі 291081,34 грн., що дорівнюють сумі збитків за операціями з надання таких послуг, здійснені не для провадження господарської діяльності (2400567,18 - 2109485,84).

Позивач на підставі договору оренди від 11.07.2011 № 69-07/11 здавав в оренду ПП "Агрофірма Вільхівська" єдиний майновий комплекс, який включає в себе нежитлові об'єкти, а також основні засоби виробництва. Щомісячна орендна плата складає 21000,00 грн.

На підставі договору оренди від 11.07.2011 № 70-07/11 здавав в оренду ПП "Агрофірма Вільхівська" торгівельне місце-кіоск загальною площею 13,3 кв. м. Щомісячна орендна плата за користування об'єктом складає 500,00 грн.

На виконання договорів оренди позивач виписав на адресу ПП "Агрофірма Вільхівська" видаткові накладні, загальна сума без ПДВ за послуги в яких за 4 квартал 2011 року визначена - 2109485,84 грн.

Відповідач зазначає, що ПП "Агрофірма Вільхівська" компенсує позивачу частково витрати, що включаються до собівартості послуг - витрати з утримання та обслуговування комплексу, зокрема: вартість електроенергії, природного газу, послуг охорони та послуг зв'язку, а також частково амортизаційні відрахування. Однак витрати в сумі 291081,34 грн. (2400567,18 - 2109485,84) залишаються орендарем не відшкодованими, в т.ч. витрати з формування собівартості послуг оренди в сумі 136704,34 грн., що включаються до витрат операційної діяльності, та адміністративні витрати в сумі 154377,00 грн., що включаються до інших витрат.

Задовольняючи вимоги позивача суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - Кодексу) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 Кодексу витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Кодексу витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Кодексу собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загально виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);

Відповідно до п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Кодексу до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством.

Відповідно до п. 138.5 ст. 138 Кодексу інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Кодексу господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход від конкретної операції. Так, на певний час на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) в операціях між особами, які не є пов'язаними, складається справедлива ринкова ціна, яка може бути нижчою ніж витрати на вироблені товари.

Як свідчать матеріали справи на виконання договорів купівлі-продажу майна №73-07/11 від 11.07.2011р. та №0809/11 від 08.09.2011р. підприємством було реалізовано курчат-бройлерів та поголів'я курей м'ясних порід ТОВ "Агрофірма "Вільхівська" за ціною, що є нижчою за собівартість цього поголів'я. Збитковість операції не доказує, що підприємством не правомірно включені витрати по формуванню собівартості цієї продукції, до складу податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за 2011 рік, як таких, що використані не в господарській діяльності. Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, ст.138, 140, 142, 143 ПКУ, ст. 42 ГКУ випливає висновок, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект.

Позивачем були надані докази щодо використання поголів'я курей в господарській діяльності та отримання доходу; пов'язаного з реалізацією інкубаційних яєць та добових курчат-бройлерів, зокрема: виробничі звіти по наносу яєць, виробничі звіти по інкубації яєць та отриманню добових курчат (а.с103-179 т.2), видаткові накладні про їх реалізацію , оборотно-сальдові відомості по рахунку 26 "Готова продукція" в розрізі номенклатури продукції (а.с. 180-250 Т.2 та а.с. 1-108 т.3). Розрахунки собівартості яєць та добових курчат за період продуктивності батьківського поголів'я (січень-жовтень 2011 року) у вигляді калькуляцій.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку бухгалтерського обліку 70 "Доходи від реалізації" за період січень-жовтень 2011 року (Кредит рахунку) підприємство отримало дохід від реалізації яєць у сумі 4 607110.14 грн. ПДВ 767851,69 грн. добових курчат у сумі 2891395,00 грн., в т.ч. ПДВ 481899,17.

Аналіз показників собівартості, кількості отриманих (о/с відомість по рахунку бух. обліку 26 за січень-жовтень 2011р.,) та реалізованих (звідна таблиця "Аналіз реалізацій організацій) яєць/добових курчат, свідчить про наступне:

Яйце:

собівартість 1 яйця склала 1,75 грн. (7 771 133,51грн/4 446 602 шт.), а інкубаційного 1,64 грн. (6 058 491,50 грн./ З 691 337 шт.);

реалізовано 2 678 709 шт. яєць на загальну суму без ПДВ 3 834 362,65 грн., що склало собівартість реалізованого яйця 1,43 грн., в т.ч. інкубаційного яйця реалізовано 1 208 513шт. на суму без ПДВ 3 304 442,91 грн., що склало собівартість реалізованого інкубаційного яйця 2,73 грн.; підприємством було отримано чистого прибутку від реалізації інкубаційного яйця 1 317 279,17 грн., (2,73-1,64= 1,09* 1 208 513).

Добове курча:

собівартість-добового курча бройлера склала 3,87 грн. (З 548 847,47грн/915 991 гол.); реалізовано добових курчат у кількості 479 475 голів на загальну суму без ПДВ 2 409 495,82 грн., що склало собівартість реалізованого курча 5,03 грн.; підприємством було отримано чистого прибутку від реалізації добового курча бройлера 556191 грн. (5,03-3,87=1,16*479 47,5).

Таким чином придбання батьківського поголів'я курей кросу Cobb-500 було економічно обґрунтованим та прибутковим при використанні у власній господарській діяльності. Хоча реалізація батьківського поголів'я курей на забій у віці 14 місяців (це зумовлено технологічним процесом вирощування свійської птиці м'ясних порід кросу Cobb-500) і не принесла прибутку, але за основними видами одержаної продукції підприємство отримало прибуток тільки від реалізації інкубаційного яйця та добового курча бройлера підприємство отримало чистого прибутку без ПДВ у сумі 1 873 470,7 грн..

Стосовно послання відповідача, що позивач реалізовував птицю нижче собівартості.

Щодо середньої ціни реалізації птиці за період серпень - вересень 2011 року, то згідно відповіді Головного Управління статистики у Харківській області середня ціна реалізації птиці за всіма каналами продажу сільгосппідприємствами Харківської області складала: січень-серпень 2011 року - 9091,8 грн./т, за січень-вересень 2011 року - 9226,2 грн/т.

Також Головним Управлінням статистики була надана середня, належна до виплати сільськогосподарським товариствам вартість 1 тонни птиці за ціною, що фактично склалися у 2011 році з урахуванням надбавок (знижок) за якість продукції, але без накладних витрат, дотацій, податку на додану вартість 12748,5 грн/т.

Таким чином ТОВ "Балаклійське птахівництво" реалізувало курей у 2011 році за ціною, що є не набагато нижчою ніж за офіційними статистичними даними, а в деяких позиціях і в межах середньої ціни за показниками Управління статистики у Харківській області.

Слід зазначити, що висновок відповідача, що отриманий доход від наданих послуг (2109485,84 грн.), є нижчим ніж витрати (2400567,18 грн.), що, своєю чергою, складаються із собівартості таких послуг (2246190,18 грн.) та адміністративних витрат (154377 грн.). Тобто висновок відповідача, що витрати позивача в сумі 291081,34 грн., що дорівнюють сумі збитків за операціями з надання таких послуг, здійснені не для провадження господарської діяльності (2400567,18 - 2109485,84), не підтверджується матеріалами справи.

Позивач на підставі договору оренди від 11.07.2011 № 69-07/11 здавав в оренду ПП "Агрофірма Вільхівська" єдиний майновий комплекс, який включає в себе нежитлові об'єкти, а також основні засоби виробництва. Щомісячна орендна плата складає 21000,00 грн.

На підставі договору оренди від 11.07.2011 № 70-07/11 здавав в оренду ПП "Агрофірма Вільхівська" торгівельне місце-кіоск загальною площею 13,3 кв. м. Щомісячна орендна плата за користування об'єктом складає 500,00 грн.

На виконання договорів оренди позивач виписав на адресу ПП "Агрофірма Вільхівська" видаткові накладні, загальна сума без ПДВ за послуги в яких за 4 квартал 2011 року визначена - 2109485,84 грн.

Відповідач зазначає, що ПП "Агрофірма Вільхівська" компенсує позивачу частково витрати, що включаються до собівартості послуг - витрати з утримання та обслуговування комплексу, зокрема: вартість електроенергії, природного газу, послуг охорони та послуг зв'язку, а також частково амортизаційні відрахування. Однак витрати в сумі 291081,34 грн. (2400567,18 - 2109485,84) залишаються орендарем не відшкодованими, в т.ч. витрати з формування собівартості послуг оренди в сумі 136704,34 грн., що включаються до витрат операційної діяльності, та адміністративні витрати в сумі 154377,00 грн., що включаються до інших витрат.

Такий висновок відповідача, не може вважатись обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи в 4 кварталі 2011 року, а саме у жовтні, ТОВ "Балаклійське птахівництво" не тільки здавало в оренду основні засоби, а й виробляло добових курчат, що підтверджується звітами по інкубації яєць (а.с.103-179 т.2) та реалізацією добових курчат (ах 180-252 т.2 та ах. 1-108 т.3). Згідно оборотно-сальдової відомості та Аналізу рахунка бухгалтерського обліку 2311 "Витрати поточного року" за 4 квартал 2011р. обліковуються витрати, які склали собівартість продукції та послуг періоду у сумі 2 391 633,29 грн. (Додаток №8,9). Дохід за 4 квартал 2011 року підприємству склав 2 921 782560 грн., в т. ч. ПДВ 486 963J7 грн. (Додаток №10), а саме:

- дохід від реалізації добових курчат-бройлерів у сумі 234 480,00 грн., в т.ч. ПДВ 39 080,00 гри.;

- дохід від послуг оренди у сумі 2 531 383,21 грн., в т.ч. ПДВ 421 897,20 грн.;

- дохід від реалізації товарів у сумі 155 919,39 грн. в т.ч. ПДВ 25 986,57 грн.

На виконання договорів оренди від 11.07.2011р. №69/07/11, а саме п.4.1 (а.с. 135-139 т.1) та №70/07/11 (а.с. 140-142 т.1) ТОВ "Балаклійське птахівництво" (Орендодавець) реалізувало послуги на протязі 4 кварталу 2011 року ТОВ "Агрофірма-"Вільхівська" (Орендар) на суму без ПДВ 2109 485,84 грн. Окрім того за 4 квартал 2011 року по підприємству обліковуються адміністративні витрати у сумі 154 377,00 грн., (за -15 194,00 грн. коригування за 3 квартал 2011р.) Додаток 11), які згідно п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 ПКУ включаються до складу інших витрат та визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені - п. 138.5 ст. 138 ПКУ.

Тому твердження відповідача щодо зайво включених витрат у сумі 136704 грн., що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та віднесення адміністративних витрат у сумі 154377,00 до послу оренди, не можуть вважатись обґрунтованими.

Стосовно не врахування в деклараціях з податку на прибуток ІІ кварталу 2011, ІІ-ІІІ кварталів 2011, ІІ-IV кварталів 2011 зменшених контролюючим органом показників від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в сумі 2231853 грн. та за 1 квартал 2011 в сумі 191821 грн. за результатами перевірки, оформленої актом від 18.07.2011 № 341/23-104/37010571.

Зазначене посилання відповідача є безпідставним, оскільки на момент проведення перевірки дана сума була неузгодженою, оскільки оскаржувалась у судовому порядку. Підтвердженням цього, є Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27 червня 2012 року та Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року, в яких задоволено ТОВ "Балаклійське птахівництво" суму від'ємного значення на 109 688 грн. Таким чином, сума неузгодженого податкового зобов'язання не могла приймати участь у розрахунках податкового зобов'язання наступного податкового звітного періоду.

Крім цього на час розгляду справи дана сума (2 423 674-109 688=2 313 986) грн. була відображена позивачем у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за період "Три квартали" 2012р. по рядку 06,5 "Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік)", а саме:

за 1 квартал 2012р. у сумі 7 432 312 грн.,

за півріччя 2012р. у сумі 1 858 078 грн. - згідно абз.5 і наступних п.3 пр.4 р. XX Перехідних положень ПКУ (до складу валових витрат 2012-2015рр. починаючи з 1 півріччя 2012 року включається сума від'ємного значення у розмірі 25% від суми від'ємного значення, яка склалась на 01 січня 2012 року: 7 432 312*25%);

за 3 квартали 2012р. у сумі 1279 581 грн. П 858 078-(2 313 98б*25%=578 497) грн. (Додаток 5). Тому сума 578 497 грн. зменшувала від'ємне значення об'єкту оподаткування наступних податкових років, т. то 2013-2015рр.

Висновки суду першої інстанції не можуть вважатись обґрунтованими з наступних підстав.

1. Стосовно віднесення до складу валових витрат сум за збитковими операціями, як підстави прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень суд зазначає наступне.

Пунктом 14.1.36. ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно ст. 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У відповідності до ст. 142 ГК України прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Відповідно до п.14.1.27 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) та згідно п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. № 318 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України (далі - Кодекс) витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Кодексу собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Підпунктом 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 Кодексу встановлено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п. 138.4 ст. 138 Кодексу).

Пунктом 138.10 ст. 138 Кодексу визначено, що до складу інших витрат включаються загальновиробничі витрати; адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством; витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інші операційні витрати, що включають фінансові витрати; інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не пов'язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони здійснені (п. 138.5 ст. 138 Кодексу).

Таким чином, в податковому обліку до витрат, пов'язаних зі здійсненням власної господарської діяльності, відносяться тільки ті витрати, які понесені платником податку у зв'язку з продажем товарів (робіт, послу) з метою отримання доходу. Витрати платника податку, які не направлені на одержання доходу, до складу валових витрат не відносяться.

Матеріалами справи підтверджено, та не заперечується сторонами по справі, що на виконання договору купівлі продажу від 11.07.2011 року № 73-97/11 позивачем реалізовано ПП "Агрофірма "Вільхівська" 106501,84 кг. курчат-бройлерів по ціні без ПДВ за 1 кг.-1,48 грн., при собівартості за 1 кг.-12,62 грн.; у вересні поголів'я курей м'ясних порід по ціні без ПДВ за 1 кг.-5,5 кг. при собівартості -31,21 грн. У 4 кварталі 2011 року позивач здавав в оренду ПП "Агрофірма "Вільхівська"майно: торгове місце-кіоск, єдиний майновий комплекс, який включає в себе нежитлові об'єкти та основні засоби виробництва, собівартість послуг оренди у 4 кварталі 2011 року склала 2400567,18 грн. У вказаний період ПП "Агрофірма "Вільхівська"компенсовано позивачеві витрати по утриманню та обслуговуванню у розмірі 2109485,84 грн., отже сума у розмірі 291081,34 грн., в т.ч. витрати по формуванню собівартості послуги оренди в розмірі 136704,34 грн. та адміністративні витрати в розмірі 1544377,00 грн., підприємству не відшкодовані, отже підприємством здійснено діяльність не спрямовану на отримання прибутку.

Таким чином реалізація продукції та здавання в оренду майна ТОВ "Балаклійське птахівництво" за ціною нижчою собівартості є діяльністю не направленою на отримання доходу, а отже сума витрат у розмірі 3768320,63 грн. та 291081,34 грн. є сумами зайво сформованих валових витрат.

Колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект.

Проте у даному випадку господарські операції з реалізації курчат за ціною, нижчою за собівартість та передача в оренду майна вже з моменту укладення угод були збитковими, тобто не мали на меті отримання прибутку.

Будь яких доказів необхідності укладення таких угод позивачем не надано.

2. Стосовно не врахування в деклараціях з податку на прибуток ІІ кварталу 2011, ІІ-ІІІ кварталів 2011, ІІ-IV кварталів 2011 зменшених контролюючим органом показників від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в сумі 2231853 грн. та за 1 квартал 2011 в сумі 191821 грн. за результатами перевірки, оформленої актом від 18.07.2011 № 341/23-104/37010571.

Суд першої інстанції в даному випадку залишив поза увагою рекомендації Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі по справі від 06.04.2015р.

Узгодження грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за 2010 рік та за 1 квартал 2011, які визначалися з об'єкта оподаткування, при розрахунку якого (об'єкта оподаткування), враховувалось задеклароване позивачем у цих періодах від'ємне значення в загальній сумі 2423674,00 грн., в т.ч. за 2010 рік в сумі 2231853 грн. та за 1 квартал 2011 в сумі 191821 грн., що було зменшено за податковим повідомленням-рішенням від 01.08.2011 № , відбулося у зв'язку із самостійним обчисленням позивачем такого грошового зобов'язання та декларуванням його у податкових деклараціях за вказані періоди. Позивач згідно з вимогами ст. 150 Кодексу повинен був враховувати зазначене від'ємне значення наростаючим підсумком до повного його погашення.

Податковим повідомленням-рішенням від 01.08.2011 № було зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування в сумі 2423674,00 грн., в т.ч. за 2010 рік в сумі 2231853 грн. та за 1 квартал 2011 в сумі 191821 грн., утім у позивача міг виникнути обов'язок відкоригувати за ці звітні періоди у сторону зменшення від'ємне значення об'єкта оподаткування та не враховувати таке від'ємне значення у наступних звітних періодах лише у разі якщо б позивач не оскаржив таке податкове повідомлення-рішення до суду або у разі якщо б оскаржив, однак судом було ухвалено судове рішення не на користь позивача.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення 01.08.2011 р. № до суду. На час складання акта перевірки (25.04.2012) та оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 18.05.2012 № 000192301 судове рішення щодо податкового повідомлення-рішення від 01.08.2011 № не ухвалювалось (Харківський окружний адміністративний у справі № 2а-2623/12/2070 ухвалив постанову 27.06.2012, яка набрала законної сили 04.10.2012, тобто у звітному періоді, який знаходився поза межами фактичного періоду перевірки (з 01.04.2011 по день складення акту 25.04.2012).

Таким чином зменшення контролюючим органом показників від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2010 рік в сумі 2231853 грн. та за 1 квартал 2011 в сумі 191821 грн. за результатами перевірки, оформленої актом від 18.07.2011 № 341/23-104/37010571, є правомірним.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі №12063/12/2070 прийнята при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 12063/12/2070 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Балаклійське птахівництво" до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Філатов Ю.М.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015 р.