Справа № 818/2162/15
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 818/2162/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2015р. по справі № 818/2162/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішних справ України в Сумській області , Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про скасування наказу , поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Сумського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Сумській області №198 о/с від 18.06.2015 по особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу УМВС України в Сумській області № 532 від 18.06.2015 про порушення службової дисципліни окремими працівниками Сумського МВ та покарання винних в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу дільничних інспекторів міліції Сумського МВ УММВС України в Сумській області; стягнути з СМВ УМВС України у Сумській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 9871 грн. 88 коп. за період з 19.06.2015 по 12.08.2015.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що Наказом начальника УМВС України в Сумській області № 198 о/с від 18.06.2015 його було звільнено з органів МВС у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п. 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ). Однак, позивач зазначає, що вказаний наказ є не законним і підлягає скасуванню, так як, будь-яких заходів, спрямованих на укриття кримінального правопорушення, або перешкоджання розкриттю зазначеного кримінального правопорушення зазначеного в службовому розслідуванні, він не вчиняв. Навпаки, як зазначив позивач, він негайно вжив заходів щодо реєстрації зазначеного кримінального правопорушення у ЄРДР та встановлення особи, причетної до його скоєння. Жодних скарг від потерпілого, інших звернень щодо неналежного здійснення досудового розслідування за період з квітня по червень 2015 за вказаним кримінальним провадженням не надходило. Таким чином, позивач вважає, що ніяких дій по дискредитації в очах громадськості гідності і авторитету працівника органів внутрішніх справ та іміджу міліції він не вчиняв.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року у справі № 818/2162/15 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Сумській області, Сумський МВ УМВС України в Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проходив службу в ОВС на посаді начальника відділу дільничних інспекторів міліції Сумського МВ УМВС України в Сумській області з 09.04.2015 (а. с. 22).

18.06.2015 року начальником УМВС України в Сумській області Річкаль А.Я. прийнято наказ № 532 о/с про звільнення ОСОБА_1 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ) (а.с. 77-79).

Зі змісту наказу вбачається, що підставою прийняття оскаржуваного рішення стало порушення позивачем службової дисципліни, а саме перешкоджання розслідуванню кримінальної справи, не вжиття заходів щодо своєчасного надання відповіді на отримане доручення слідчого та не вжиття всіх заходів щодо усунення недоліків у роботі підлеглого.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ в порядку ст. 66 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в.о. начальника відділення слідчого відділу Сумського МВ капітаном міліції Шаповаловим О.І. складено рапорт щодо невиконання відділом дільничних інспекторів міліції Сумського МВ, а саме: начальником ВДІМ Сумського МВ майором міліції ОСОБА_1 та його підлеглим - ДІМ ВДІМ Сумського МВ лейтенантом міліції ОСОБА_5 доручення слідчого (а. с. 83).

Відповідно змісту зазначеного доручення, особовому складу СДІМ СМВ УМВС України в Сумській області серед іншого було доручено встановити місцезнаходження громадянина ОСОБА_6 та забезпечити його явку до слідчого у встановлений термін (до 28.04.2015 року). (а.с. 69)

Зі змісту висновку службового розслідування, затвердженого начальником Сумського МВ УМВС України в Сумській області 17 червня 2015 року та проведеного на підставі наказу Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 12.06.2015 №391 «Про призначення службового розслідування», а також пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_5, встановлено, що ДІМ ВДІМ Сумського МВ лейтенант міліції ОСОБА_5 дійсно прийняв повідомлення про скоєння злочину та доповів безпосередньому керівнику рапортом, а після отримання вказівки - передав матеріал до компетентного підрозділу з метою відкриття кримінального провадження. Крім того, позивач особисто надав доручення ОСОБА_5 щодо отримання та виконання доручення слідчого.

Зі змісту висновку службового розслідування встановлено, що позивачем було повідомлено майора міліції ОСОБА_7 про необхідність відпустити громадянина ОСОБА_6

В доводах апеляційної скарги позивач вказує, що прохання позивача відпустити ОСОБА_6, якого ОСОБА_7 зустрів на вулиці та запропонував пройти до Сумського МВ, ніяким чином не могли вплинути на дії ОСОБА_7, оскільки останній займає рівнозначну посаду з позивачем.

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки з пояснення ОСОБА_7 від 16.06.2015 року, пояснення ОСОБА_1 від 15.06.2015 року та висновку службового розслідування за фактом порушення службового розслідування від 17.06.2015 року, встановлено, що під час телефонної розмови позивач пояснив ОСОБА_7, що по ОСОБА_6 слідчим відділом проводяться оперативні комбінації, та дане кримінальне провадження супроводжують його працівники.

З матеріалів справи, а саме зі змісту рапортів заступника начальника Сумського МВ- начальника кримінальної міліції підполковника міліції Семенченка А.М., заступника начальника Сумського МВ - начальника відділення міліції підполковника міліції - Дідусьова О.В., во. начальника відділення СВ Сумського МВ капітана міліції Шаповала О.І,, першого начальника СВ підполковника міліції Науменко С.М. встановлено, що завдань та доручень ОСОБА_1 на проведення оперативних комбінацій не надавали (а.с. 60, 65-69).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 своїми діями здійснив перешкоджання встановленню істини по кримінальному провадженню, шляхом повідомлення ОСОБА_7 про наявність оперативних комбінацій у відношенні громадянина ОСОБА_6

Крім того, не зважаючи на те, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_7 займають рівнозначні посади, позивач не мав повноважень перешкоджати виконанню доручення слічого, а навпаки, відповідно до п. 6.2. Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 11.11.2010 № 550 повинен контролювати, аналізувати і оцінити результати діяльності дільничних інспекторів міліції, вжити заходів щодо усунення виявлених недоліків, а також має право вносити керівництву пропозиції щодо вдосконалення діяльності служби, зміцнення взаємодії з іншими підрозділами ОВС, органів державної влади та органами місцевого самоврядування, громадськими формуваннями з охорони громадського порядку.

Відповідно до п. 1.3 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 11.11.2010 № 550 передбачено, що у своїй діяльності працівники служби дільничних інспекторів міліції керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та цим Положенням.

Пунктом 2.3 вищевказаного Положення вказано, що одним із основних завдань працівників служби дільничних інспекторів міліції є участь разом із іншими службами та підрозділами органів внутрішніх справ у виявленні, попередженні, припиненні адміністративних правопорушень та злочинів, а також у розкритті злочинів, учинених на території адміністративної дільниці.

Згідно ч. 1 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Частиною 3 ст. 41 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов'язковими для виконання оперативним підрозділом.

Згідно з п. 1 ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Згідно ст. 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Отже, з аналізу наведених приписів Дисциплінарного статуту вбачається, що дисциплінарним проступком є порушення рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ службової дисципліни, яка базується на дотриманні Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом.

Наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 № 628/20941 затверджено «Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ» совість, професійний обов'язок, честь і гідність є головними моральними орієнтирами на службовому шляху захисника правопорядку і складають моральний стрижень особистості працівника органів внутрішніх справ. Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Честь працівника виявляється в сукупності таких якостей, як заслужена репутація, добре ім'я, особистий авторитет, вірність службовому обов'язку, даному слову і прийнятим моральним зобов'язанням.

Відповідно до п. 3.2. даного наказу службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до таких моральних принципів: гуманізму, який проголошує людину, її життя і здоров'я вищими цінностями, захист яких становить сенс і моральний зміст правоохоронної діяльності; законності, визнання працівником верховенства права, а також його обов'язкового виконання у службовій діяльності; толерантності, що полягає в поважному, неконфліктному ставленні до людей з урахуванням соціально-історичних, релігійних, етнічних традицій і звичаїв. Працівник органів внутрішніх справ повинен неухильно дотримуватися вимог цих Правил.

Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім'я і честь, дискредитує свій підрозділ і органи внутрішніх справ позбавляється морального права на повагу, підтримку і довіру з боку громадян, колег і товаришів по службі.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями здійснив порушення службової дисципліни, перешкоджання розслідування кримінального провадження, що дає підстави стверджувати, що позивач скоїв вчинок, який дискредитує звання рядового та начальницького складу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з займаної посади прийнятий з урахуванням всіх обставин справи, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2015р. по справі № 818/2162/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис)Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2015 р.