Справа № 2-а-96/10
Суддя: Моніч Б. С.
Дата ухвалення: 2010-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-а-96/10

07 травня 2010 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Моніча Б.С.

при секретарі: Юрченко Т.Р.

з участю позивачки: ОСОБА_1

представників сторін: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження у справі, про визнання дій заступника селищного голови ОСОБА_3 протиправними тощо,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1П, звернулась до суду із позовом, в якому вказала, що 02.04.2010 року постановою №47 адмінкомісії при Черняхівській селищній раді на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом постанови позивачка складає гній на землях загального користування, чим порушує правила благоустрою.

Не погоджуючись із винесеною постановою, просить її скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, визнати дії заступника селищного голови ОСОБА_3 протиправними, винести окремі ухвали з приводу порушення вимог закону.

В судовому засіданні позивачка та її представник предявлений позов підтримали в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач проти позову заперечував, вважаючи свої дії такими, що відповідають вимогам закону.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявленого позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій України» визначено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування, парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам'ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

За змістом ст.16 цього ж закону на об'єктах благоустрою забороняється: виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого в установленому законодавством порядку; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Міністерства внутрішніх справ України; влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях; здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3, як уповноважений згідно рішення виконкому селищної ради, склав його у звязку з тим, що 25.03.2010 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 складає гній, будматеріали, відходи на землі загального користування чим порушує правила благоустрою. Дії ОСОБА_1 ним кваліфіковані за ст.152 КУпаП (а.с.6).

Викладенні в протоколі факти самі по собі безумовно утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Між тим, при складанні протоколу допущені порушення ст.256 КУпАП, а саме: не зазначено імені, по-батькові особи, яка склала протокол, не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за скоєне правопорушення. До проколу не додано відомостей необхідних для вирішення справи: рішення виконкому по уповноваження ОСОБА_4 складати адміністративні протоколи, беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 складала гній, будматеріали тощо, не додано будь-яких документів, що підтверджують належність земельної ділянки, де складався гній, до земель загального користування, не зазначено період, протягом якого вчинялось правопорушення.

Нормами ст.ст.245, 280 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 61-62 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення. Застосування адміністративних стягнень до осіб, які не вчинили адмінправопорушення, є неприпустимим.

З пояснень учасників судового розгляду вбачається, що при складанні протоколу та при розгляді справи достовірно не встановлено, хто саме з членів сімї ОСОБА_1 складав гній. Більше того, спочатку такий протокол був складений на чоловіка позивачки, за це саме правопорушення щодо нього винесена постанова про накладення адмінстягнення, яка скасована (а.с.8).

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, субєкт владних повноважень зобовязаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали.

До суду відповідачем представлено ряд матеріалів, які на його думку доводять правомірність його дій. Однак суд не може з цим погодитися. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що будь-які матеріали до протоколу не додаються.

До суду позивачем представлено ряд матеріалів, зокрема листування з Південно-Західною залізницею, з якого вбачається, що мешканцями смт.Черняхів складується сміття, відходи на 61 кілометрі смуги відчуження залізниці (а.с.16-21). Разом з тим, суд не може брати до уваги дані документи, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що вони були предметом розгляду адмінкомісії. Закон вимагає, що при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол (ст.281 КУпАП). До суду такий протокол відповідачем не представлено, а тому суд позбавлений можливості зясувати, які свідки заслуховувалися, хто був присутні при розгляді справи, які матеріали враховувалися.

Крім того, з наданих до суду матеріалів не вбачається, що 61 кілометр смуги відчуження залізниці та адреса вул.Некрасова, 75 є одним і тим самим місцем.

При винесенні оскаржуваної постави допущені й інші порушення, а саме: згідно ст.268 КУпАП справа розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за її відсутності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення. В матеріалах справи є повідомлення, адресовані чоловіку позивачки ОСОБА_5, його розписка про виклик на засідання комісії (а.с.9, 15). З урахуванням того факту, що на ОСОБА_5 теж складався протокол про скоєння ним аналогічного адміністративного правопорушення суд не має підстав вважати позивачку сповіщеною про час та місце розгляду справи.

При винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.283 КУпАП в постанові відсутній опис обставин, встановлених про розгляді справи: не наведено пояснень відповідних осіб, аналізу доказів, зібраних у справі. Сама постава виготовлена на заздалегідь заготовленому бланку, який не передбачає можливості закрити провадження у справі в звязку з наявністю обставин визначених у ст.247 КУпАП. Це свідчить про упередженість при розгляді справи (а.с.7).

Враховуючи викладене, суд скасовує оскаржувану постанову. Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про закриття справи про адмінправопорушення щодо позивачки в звязку з відсутністю в її діях складу правопорушення, оскільки відповідачем не доведено ким скоєно дане правопорушення на час винесення оскаржуваної постанови. Він вправі вжити необхідних заходів до встановлення особи порушника після скасування оскаржуваної постанови та притягнути його до відповідальності визначеної законом.

Позивачкою також заявлено позовну вимогу про визнання дій ОСОБА_3 неправомірними з тих мотивів, що ним складно завідомо неправдивий документ. З цього приводу позивачка також просила винести окремі ухвали щодо ОСОБА_3 та селищної ради.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 одночасно був особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення та особою, яка входила до складу адміністративної комісії. Згідно ч.4 ст.6 Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про затвердження Положення про адміністративні комісії Української РСР», який чинний на даний час і був чинний на час існування правовідносин між сторонами, до складу адміністративної комісії не можуть входити представники державних органів, службові особи яких мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а також працівники прокуратури, суду і адвокати.

За таких обставин дії ОСОБА_3 по складанню протоколу про адміністративне правопорушення суд визнає неправомірними.

Підстав для винесення окремих ухвал суд не вбачає, оскільки з пояснень представника відповідача слідує, що певні порушення допущені в силу того, що ними лише напрацьовується відповідна практика внаслідок чого допускаються помилки.

На підставі норм законодавства, наведених в мотивувальній частині постанови, керуючись ст.ст.2, 71, 94, 158, 161-163, 181, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову №47 адміністративної комісії Черняхівської селищної ради від 02.04.2010 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.. скасувати як необґрунтовану та незаконну.

Визнати дії заступника селищного голови ОСОБА_3, які виразилися у складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 25.03.2010 року за ст.152 КУпАП, неправомірними.

В решті позову відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня складення постанови в повному обсязі або її проголошення.

При відсутності заяви та апеляції постанова вступає в законну силу через 10 днів з дня складання постанови в повному обсязі або її проголошення.

В повному обсязі постанов складена 12.05.2010 року.

Головуючий-суддя: Б.С. Моніч