Справа № 815/4811/13-а
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4811/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Одеса 12 год. 20хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Торубка М.А.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства Міські дороги до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання неправомірними дій та визнання нечинними висновків, викладених у вимозі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача та визнати нечинними пункти 2, 3 вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство Міські дороги (далі Комунальне підприємство або позивач) зазначило, що висновки перевіряючих в акті ревізії від 25.04.2013 р. № 06-11/260, які покладені в основу спірних пунктів оскаржуваної вимоги, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, висновки про порушення п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітникам Комунального підприємства, затвердженого Колективним договором на 2011-2014 рр. та п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітниками Комунального підприємства, затвердженого Колективним договором на 2006-2008 рр., в результаті чого необґрунтовано здійснено доплату водіям за розширення зони обслуговування, є необґрунтованими. Так, позивачем виплачувались водіям надбавки за розширення зони обслуговування на підставі наказів по підприємству, виходячи з завантаженості водіїв іншими обовязками, не передбаченими посадовою інструкцією водія (обовязки слюсара з ремонту автомобілів, машиністів асенізаційних машин). Отже водії отримували надбавку за збільшений обсяг робіт, пов'язаний з експлуатацією автомобілів для виконання господарської діяльності підприємства, у зв'язку із чим нарахування доплат за розширення зони обслуговування в сумі 51452,21 грн. та єдиного соціального внеску в сумі 19819,39. грн. здійснено в межах правового поля та без завдання збитків. Крім того, позивач вважає помилковим висновок ревізії про завищення Комунальним підприємством базової лінійної норми витрат палива на автомобіль ГАЗ-33023 «Газель» на 3,5 л./100 км, внаслідок чого неправомірно списано 2019,36 літрів бензину марки А-80 на суму 20,03 тис. грн. Так, підприємством застосовувались норми, розроблені головним механіком, та затверджені належним чином, для автомобілів марки ГАЗ-33023 у розмірі 18,26 л., тоді як перевіряючими застосовано базові норми витрат палива з таблиці «Автомобілі-фургони та вантажопасажариські автомобілі (з наведенням ідентифікаційних даних) у розмірі 13,1 л. Позивач наполягає, що при визначені базової лінійної норми витрат палива на автомобіль слід користуватися нормами, які найбільш відповідають персональним параметрам автомобіля.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечує, подавши суду письмові заперечення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити, зазначивши, що висновок Держфінінспекції в Одеській області щодо необґрунтовано нарахованої та виплаченої заробітної плати водіям (за рахунок здійснення доплати за розширення зони обслуговування) протягом 2011-2012 рр. на суму 51452,21 грн. відповідає вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, листом від 27.07.2009 р. № 426/13/84-09 «Про доплату за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконаних робіт водію» Міністерство праці та соціальної політики України розяснило, що під терміном розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт слід розуміти виконання поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткового обсягу робіт за однією й тією ж професією або посадою. За специфікою роботи водій не може працювати на двох автомобілях одночасно, у зв'язку із чим доплата за розширення зони обслуговування або за збільшення обсягу робіт такій категорії працівників не може бути встановлена. Крім того, висновок ревізії щодо завищення базової лінійної норми витрат палива на автомобіль ГАЗ-33023 «Газель» на 3,5 л./100 км, внаслідок чого необґрунтовано списано 2019,36 л. бензину марки А-80 на суму 20029,57 грн., обумовлений нормативами витрат палива і мастильних матеріалів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. № 43, та технічними характеристиками автомобіля, що зазначені в технічному паспорті (обєм двигуна 2,285, потужність 72,2, маса споряджена 2050 кг, повна 3500). Втім, позивач посилається на інший транспортний засіб, який має інші технічні характеристики (обєм двигуна 2,3, потужність 80,9) та конструктивні особливості. Зважаючи на те, що перевіркою встановлено низку порушень на підставі документальних відомостей, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до п.12.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на І квартал 2013 р. та на підставі направлень на проведення ревізії від 21.03.2013 р. № 393, № 394, від 24.01.2013 р. №№ 74, 75, виданих в.о. начальника Держфінінспекції в Одеській області ОСОБА_3, головними державними аудиторами відділу операційного аудиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5, провідним державним фінансовим інспектором та головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування у сфері послуг ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно, проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Міські дороги» за 2011-2012 рр. та завершений звітній період 2013 р., за результатами якої складений акт ревізії від 25.04.2013 р. № 06-11/260 (т.ІІ, а.с. 46-50 витяг з ОСОБА_1 ревізії).

На підставі п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п.46 Порядку проведення інспектування ДФІ, її територіальними органами, ДФІ в Одеській області висунуто вимогу щодо усунення виявлених в ході ревізії порушень №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає оскаржуваний п.3 вищезазначеної вимоги необґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині підлягаючими задоволенню, у зв'язку з наступним.

Як вбачається з акту ревізії, вибірковою перевіркою правильності розрахунку норм витрат палива встановлено, що в порушення п.1.2 ОСОБА_8 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. № 43, Комунальним підприємством завищено базову лінійну норму витрат палива на автомобіль ГАЗ-33023 «Газель» (двигун ЗМЗ-40630, Vp 2285 куб. см, 5М КП) на 3,5 л./100 км, внаслідок чого необґрунтовано списано 2019,36 л бензину марки А-80 на загальну суму 20029,57 грн. (в 2012 р.), чим завдано Комунальному підприємству збитків на вказану суму (копії технічних паспортів Додаток 14, реєстри необґрунтовано списаного пального марки А-80 на а/м «Газель» та копії Звітів про рух пального Додаток №15).

Згідно п.3 Вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р. (т.І. а.с. 149-153) за дане порушення Комунальному підприємству належить поновити в обліку активи, а в разі відсутності майна відобразити як нестачу; стягнути з винної особи головного механіка Комунального підприємства ОСОБА_9 шкоду у порядку та розмірі, встановленому 130-136 КЗпПУ.

Норми списання палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. № 43 (далі ОСОБА_8), відповідно до п.1.1 якого для автомобілів встановлюється базова лінійна норма на пробіг автомобіля на 100 км, яка підвищується на роботу в умовах міста до 10%, для автомобілів, що експлуатуються більше 8 років до 5% (п.3.1.14, п.3.1.10).

Згідно таблиці А.10 «Автомобілі-фургони та вантажопасажирські автомобілі (з наведенням ідентифікаційних даних)» базові норми витрат палива для автомобілів марки ГАЗ-33023 складають 16,6 л.

З урахуванням коригуючих коефіцієнтів, норми витрат палива на роботу автомобілів марки ГАЗ-33023 становлень: 19,17 л на 100 км. (16,6 л х 1,1 х 1,05). При цьому протягом 2012 р. Комунальним підприємством застосовувались норми, розроблені головним механіком та затверджені належним чином для автомобілів марки ГАЗ-33023 у розмірі 18,26 л.

Правова позиція контролюючого органу, викладена у запереченнях та доповненнях до заперечень, у спірних правовідносинах належить застосувати базові норми витрат палива з таблиці «Автомобілі-фургони та вантажопасажирські автомобілі (з наведенням ідентифікаційних даних») у розмірі 13,1 л. При цьому відповідач наполягає на цьому з огляду на технічні паспорти на автомобілі ГАЗ-33023-14 «Газель», видані ДАІ УМВС України в Одеській області, в яких зазначено обєм двигуна 2285 см3, потужність 72,2, що згідно вищевказаної таблиці (п.53) ОСОБА_8 обумовлює базову лінійну норму 13,1 л/100 км.

У свою чергу, позивач посилається на те, що Комунальним підприємством були придбані та використовувались у 2012 р. автомобілі потужністю 80,9 кВт, у зв'язку із чим потужність двигуна, наведена у рядку 53 таблиці ОСОБА_8 не відповідає потужності двигунів, які встановлені на автомобілях КП «Міські дороги».

Відповідно до р.52 та п.53 таблиці А.10 ОСОБА_8, ГАЗ-33023 «Газель», V p, см - 2300, N e, кВт - 73,5, КП - 5М, Конструктивні особливості - з ДВЗ ЗМЗ-4061.10 (m сп = 2050 кг, m ван = 1000 кг + 6 чол.) має показник H s, л/100 км - 18,2; ГАЗ-33023 «Газель», V p, см 2300, N e, кВт - 80,9, КП - 5М, Конструктивні особливості з з ДВЗ ЗМЗ-4063.10 (m сп = 2050 кг, m ван = 1000 кг + 6 чол.) має показник H s, л/100 км - 16,6.

З метою зясування питань, щодо визначення базової лінійної норми витрат палива на автомобілі, які використовувалися Комунальним підприємством у 2012 р., (Х092394, реєстраційний номер НОМЕР_1; Х092465, реєстраційний номер НОМЕР_2; Х092216, реєстраційний номер НОМЕР_3; Х0853, реєстраційний номер НОМЕР_4; Х092901, реєстраційний номер ВН 4515 АН;Х092434, реєстраційний номер НОМЕР_5; Х092978, реєстраційний номер НОМЕР_6; Х085076, реєстраційний номер НОМЕР_7) ухвалою суду від 02.10.2014 р. призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи було поставлено питання визначення технічних даних та конструктивних особливостей моделей (модифікацій) автомобілів (обєм двигуна (V p, см 3), потужність двигуна (Ne, кВт), модель двигуна, споряджену масу автомобілів, повну масу автомобілів, вантажність автомобілів, кількість місць для сидіння (без місця для водія), розгорнуту колісну формулу) ГАЗ 33023-14, 2005 року випуску з зазначеними VIN кодами: Х092394, реєстраційний номер НОМЕР_1; Х092465, реєстраційний номер НОМЕР_2; Х092216, реєстраційний номер НОМЕР_3; Х0853, реєстраційний номер НОМЕР_4; Х092901, реєстраційний номер НОМЕР_8; Х092434, реєстраційний номер НОМЕР_5; Х092978, реєстраційний номер НОМЕР_6; Х085076, реєстраційний номер НОМЕР_7.

За результатами комплексної комісійної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертиз з визначення технічних даних та конструктивних особливостей автомобілів ГАЗ-33023 Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено висновок № 2566 2712/2718 від 16.06.2015 р., згідно якого представлені на дослідження вісім автомобілів мають потужність двигуна 80,9 кВт (110 л.с.).

Вирішуючи спір, суд враховує, що висновок експерта не має наперед встановленої сили, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.86,ст.82 КАС України).

Згідно листа групи копаній «АИС Авто-Юг» (т.І, а.с. 103), автомобілі марки Газель 33023-14 відповідно за кодами: Х092394, Х92465, Х092216, Х0853, Х092901, Х092434, Х092978, які були придбані Комунальним підприємством в 2006 р., мають установлений на автомобілях двигун ЗМЗ 4063-10, робочий обсяг 2,28 л, номінальною потужністю кВт (л.с.) 80,9 (110).

Крім того, відповідно до Висновку спеціаліста № 2401 від 24.01.2014 р. (т.І, а.с. 125-139, 140-144), складеного за заявою КП «Міські дороги» від 20.01.2014 р., не підтверджено висновок акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Міські дороги» за 2011-2012 рр. та звітний період 2013 р. від 25.04.2013 р. № 06-11/2601 щодо необґрунтованого списання пального (бензину) на загальну суму 20029,57 грн. З огляду на Висновок, спеціалістом було проведено дослідження встановлених відхилень на правильність визначення витрат пального в цілому по Комунальному підприємству, результати чого наведені у відповідних таблицях, в результаті чого спеціаліст дійшов висновку про обґрунтоване списання пального у кількості 20029,57 грн.

З урахуванням доводів представників сторін, суд надає перевагу висновку експертизи № 25662712/2718 від 16.06.2015 р., оскільки останній узгоджується з іншими матеріалами справи. Натомість, доводи сторони відповідача побудовані виключно на зазначеній в технічних паспортах на автомобілі інформації.

Таким чином, судом встановлено, що при визначенні базової лінійної норми витрат палива на автомобіль ГАЗ-33023 «Газель» позивач обґрунтовано користувався нормами, які відповідають персональним параметрам автомобілів, що перебували у його користуванні, зокрема з урахуванням потужності двигунів, які встановлені на автомобілях, та відповідних корегуючих коефіцієнтів, а також обєму двигуна 2285 куб.см.

Отже викладений в акті ревізії висновок про завищення базової лінійної норми витрат палива на автомобіль ГАЗ-33023 «Газель» (двигун ЗМЗ-40630, Vp 2285 куб. см, 5М КП) на 3,5 л./100 км, внаслідок чого необґрунтовано списано 2019,36 л бензину марки А-80 на загальну суму 20029,57 грн. (в 2012 р.), чим завдано Комунальному підприємству збитків на вказану суму, не відповідає фактичним обставинам, у зв'язку із чим п.3 вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р. є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Крім того, ревізією дотримання вимог законодавства при нарахуванні надбавок та доплат встановлено, що в порушення вимог п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітникам КП «Міські дороги», затвердженого Колективним договором на 2011-2014 рр., та вимог п.1.6 Положення про суміщення професій та посад робітниками КП «Міські дороги», затвердженого Колективним договором на 2006-2008 рр., протягом ревізуємого періоду необґрунтовано здійснено доплату водіям за розширення зони обслуговування.

Зокрема, ревізією встановлено необґрунтоване нарахування та виплату заробітної плати водіям (за рахунок здійснення доплати за розширення зони обслуговування) протягом ревізуємого періоду в розмірі 51452,21 грн. (в т.ч. 2011 р. 47968,90 грн., 2012 р. 3483,31 грн.). та, як наслідок, зайве проведене нарахування на заробітну плату та перерахування єдиного соціального внеску в сумі 19819,39 грн. (в т.ч. 2011 р. 18477,62 грн., 2012 р. 1341,77 грн.)., чим завдано збитки КП «Міські дороги» у відповідній сумі.

Відповідно до п.2 вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р. за дане порушення Комунальному підприємству належить стягнути зайво сплачені кошти з працівників КП «Міські дороги» шляхом утримання цих коштів з їх заробітної плати на підставі наданих ними заяв відповідно до розрахунку невірно нарахованої та виплаченої заробітної плати; провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум єдиного соціального внеску та повернути зайво сплачені кошти (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); в іншому випадку стягнути з винних осіб бухгалтера 1-ої категорії ОСОБА_8 та бухгалтера ОСОБА_10 шкоду в порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ.

В основу зазначеного висновку покладено те, що, згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.07.2009 р. № 426/13/84-09 «Про доплату за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконаних робіт водію» під терміном «розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт» слід розуміти виконання поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткового обсягу робіт за однією й тією ж професією або посадою (визначення розширення зони обслуговування наведено в постанові Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та Інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 р. № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)»).

Так, за специфікою роботи водій не може працювати на двох автомобілях одночасно, доплата за розширення зони обслуговування або за збільшення обсягу робіт такій категорії працівників не може бути встановлена. Водій в межах тривалості робочого часу може працювати на ставку, отримувати надбавку за складність, напруженість в роботі до 50% тарифної ставки, доплату за ненормований робочий день, доплату за суміщення професій (наприклад, за професією експедитора або вантажника за наявності вакантної посади).

Судом встановлено, що на протязі 2011-2012 рр. КП «Міські дороги» здійснювало на підставі Додатку № 4 до Колективного договору доплати за розширення виконання водіями функціональних обовязків механіків і робітників. Згідно табелів обліку використання робочого часу, рапортів керівників структурних підрозділів про здійснення доплат за розширення зони обслуговування, зведених відомостей по заробітній платі за період, наказів про здійснення доплат за розширення зони відповідальності, загальний розмір нарахованих доплат за розширення зони відповідальності водіям Комунального підприємства за 2011-2012 рр. склав 51452,21 грн. (в т.ч. 2011 р. 47968,90 грн., 2012 р. 3483,31 грн.).

В якості підстави для скасування п.2 вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р. позивач посилається на, що застосування надбавок за розширення зони обслуговування передбачено Положенням про суміщення професій та посад робітниками КП «Міські дороги», затвердженого Колективним договором, підпунктом 1.6 якого передбачено, що під розширенням зон обслуговування розуміється виконання поряд із своєю основною роботою, обумовленою посадовою інструкцією, додаткового обєму робіт за однією професією. Порядок та умови суміщення професій застосовуються також при розширенні зон обслуговування або збільшення обєму виконаних робіт. До посадових обовязків водія згідно з посадовою інструкцією відноситься управління легковими та вантажними автомобілями і автобусами усіх типів та марок. Комунальним підприємством виплачувались надбавки за розширення зони обслуговування на підставі наказів по підприємству виходячи з завантаженості водіїв іншими обовязками, не передбаченими посадовою інструкцією. Так, водії у перевіреному періоді виконували обовязки слюсара з ремонту автомобілів, вантажників, обовязки машиністів асенізаційних машин, у зв'язку із чим отримували надбавку за збільшений обсяг робіт, пов'язаний з експлуатацією автомобілів для виконання господарської діяльності підприємства (надбавка за розширення зони обслуговування нараховувалась за збільшений обсяг роботи, який не передбачено посадовою інструкцією водія). При цьому штатним розкладом передбачено слюсарів 52 штатні одиниці у 2011 р., 20 штатних одиниць у 2012 р., машиністів асенізаційних машин 13 од. у 2011 р., а фактично слюсарів на підприємстві протягом 2011 р. працювало 18 чоловіків, протягом 2012 р. 12. Також позивач зазначає, що в результаті здійснених виплат досягнута економія фонду оплати праці у 2011 р. на 850693,43 грн., у 2012 р. 96597,77 грн. Доплати водіям за розширення зони обслуговування в сумі 51452,21 грн. не перевищують суму економії із фонду оплати праці, передбаченого штатним розкладом.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно абз. 4 п. 1 Інструкції щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 р. N 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» № 53-ВЛ від 14.05.1982 р. під розширенням зони обслуговування та збільшення обсягу виконаних робіт розуміється виконання поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткового обсягу роботи по одній і тій самій професії або посаді.

Суд звертає увагу позивача, який у позові посилається на ненормативний характер листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.07.2009 р. № 426/13/84-09, що вищезазначена норма покладена в основу цього листа, яким компетентним органом розяснюються умови її застосування.

Таким чином, судом встановлена обґрунтованість висновків, викладених в акті ревізії від 25.04.2013 р. № 06-11/260 щодо безпідставного нарахування та виплати заробітної плати водіям (за рахунок здійснення доплати за розширення зони обслуговування) протягом ревізуємого періоду в розмірі 51452,21 грн. (в т.ч. 2011 р. 47968,90 грн., 2012 р. 3483,31 грн.), оскільки виконання водіями додаткового обсягу робіт здійснювалося не за посадою або професією «водій», а фактично за суміщенням професій, що передбачає інший порядок нарахування доплат.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на п.9 постанови Ради Міністрів від 04.12.1981 р. № 1145 та постанову № 1298, так як останні не повязані із допущеним порушенням і не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування п.2 вимоги №15-06-23-14/532 від 04.06.2013 р., у зв'язку із чим адміністративний позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Крім того, у позовній заяві (з доповненнями) Комунальне підприємство та його представник у судовому засіданні просять суд визнати неправомірними дії відповідача, проте не конкретизує, які саме дії він оскаржує, в чому вони полягають та у звязку з їх вчиненням ДФІ яким нормам законодавства не відповідають, тому неможливо встановити, на захист якого порушеного права або інтересу заявлено вказану вимогу.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача.

Таким чином, за результатами зясування обставин у справі та їх юридичної оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд окремо зауважує, що посилаючись на необґрунтованість та протиправність оскаржуваної частини вимоги КП «Міські дороги» помилково вважає, що це є підставою для визнання її нечинною судом, оскільки в такому разі судовим рішенням припиняється дія оскаржуваного (пункту 3 Вимоги) тільки на майбутнє.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Наразі в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження понесених позивачем витрат по оплаті проведення судової експертизи на підставі ухвали від 02.10.2014р. (платіжне доручення, рахунок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, тощо). Акт №25662712/2718 здачі-приймання висновку судового експерта №25662712/2718 містить дані про сплату наперед 5898,24грн., проте цей акт підписаний тільки представником виконавця експертизи ( судовим експертом ОНДІСЕ), та в ньому не зазначено, яка особа сплатила кошти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, отже позивач вправі подати відповідну заяву до адміністративного суду з документальним підтвердженням понесених витрат по експертизі.

Суд на підставі ч.3 ст.94 КАС України присуджує з Державної фінансової інспекції в Одеській області понесені позивачем судові витрати відповідно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 15,30 грн. судового збору з їх відшкодуванням КП «Міські дороги».

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства Міські дороги до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання неправомірними дій та визнання нечинними висновків, викладених у вимозі, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 Вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 04.06.2013 року №15-06-23-14/5352 щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції в Одеській області на користь Комунального підприємства Міські дороги 15 грн. 30 коп судового збору за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2015 р.

Суддя М.М. Аракелян