Справа № 805/3686/15-а
Суддя: Маслоід О.С.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р. Справа №805/3686/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Постановлена у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Маслоід О.С.

при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління»

до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників

у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення

за участю

представників сторін: від позивача ОСОБА_1

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Комсомольське рудоуправління» (надалі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (надалі відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2015 року № /372/10/28-03-41 з податку на додану вартість.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним. Відповідач вважає, що позивачем був завищений податковий кредит за квітень 2015 року на 15 867 грн. та відємного значення між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на цю ж суму. Завищення відбулось у звязку із тим, що контрагент позивача ДП «Донецька залізниця» не надав податкову декларацію з податку на додану вартість (надалі ПДВ) до відповідного податкового органу. Позивач зазначає, що у наявності має усі необхідні первинні та інші документи щодо підтвердження реальності здійснених господарських операцій, які надав до матеріалів справи. Він також не повинен відповідати за дії свого контрагента. Крім цього, позивач зазначає, що до визначеної суми у спірному рішенні відповідач включив також 176 886 грн., що були нараховані йому іншим податковим повідомленням рішенням від 09.06.2015 року, яке скасовано у судовому порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заперечення на позов та клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти задоволення позову заперечує та посилається на наступне. Позивачем порушені вимоги п. 198.1., 198.6. ст.. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (надалі ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту за квітень 2015 року на 15 867 грн. та відємного значення між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на цю ж суму. Позивач включив до податкового кредиту за квітень 2015 року ПДВ по взаємовідносинам з ДП «Донецька залізниця», яка не задекларувала податкові зобовязання, оскільки не надала податкову декларацію. Обовязковими передумовами формування податкового кредиту позивачем є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобовязань його контрагентами, складання податкової накладної особою, яка зареєстрована в установленому порядку як платник ПДВ. Недотримання цих положень свідчить про відсутність підстав для включення суми податку, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітного періоду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Позивач зареєстрований у якості юридичної особи, , відповідно до свідоцтва № 100340166 від 10.06.2011 року є платником ПДВ, знаходиться на обліку відповідача.

18.05.2015 року позивачем подана податкова декларація з ПДВ за квітень 2015 року, у якій зазначена загальна сума податкового кредиту 5 256 356 грн., серед яких 15 867 грн. сума податкового кредиту по господарським операціям з ПАТ «Донецька залізниця».

Відповідачем була проведена камеральна перевірка даних позивача, задекларованих у податковій звітності з ПДВ щодо правомірності нарахування суми податкового зобовязання за квітень 2015 року, за результатами якої складений акт перевірки від 19.06.2015 року № 235/28-03-41-00191827.

У акті перевірки зазначено, що згідно даних АС «Податковий блок» сума податкових зобовязань ДП «Донецька залізниця» за квітень 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за квітень 2015 року від ДП «Донецька залізниця» до СДПІ з обслуговування ВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів області не подано та не задекларовано свої податкові зобовязання.

У разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобовязаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобовязаннях контрагента.

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення позивачем п.п. 198.1. п. 198.6. ст. 198. п. 200.1, п. 200.4. ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за квітень 2015 року на суму 15 867 грн. та з урахуванням завищення відємного значення, що включається до складу податкового періоду поточного звітного (податкового) періоду на 176 886 грн. та відємного значення, що включається до складу податкового періоду поточного звітного (податкового) періоду завищено у розмірі 192 753 грн.

26.06.2015 року позивачем були надані заперечення на вказаний акт перевірки № 08/216, які відповіддю на заперечення від 07.07.2015 року № 156/10/28-03-41-3 залишені без задоволення.

На підставі акту перевірки відповідачем 10.07.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № /372/10/28-03-41, яким позивачеві зменшена сума відємного значення ПДВ за квітень 2015 року у розмірі 192 753 грн.

При цьому суд зазначає, що 176 886 грн. це сума зменшення відємного значення ПДВ позивачеві згідно податкового повідомлення рішення від 09.06.2015 року № /3412/10/28-03- 41 за березень 2015 року. Вказане податкове повідомлення рішення було оскаржено позивачем у судовому порядку та скасовано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2015 року по справі № 805/2482/15-а. Вказане судове рішення на момент винесення рішення по цій справі не набрало законної сили.

При вирішенні питання про законність та обґрунтованість даного податкового повідомлення-рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до положень п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

В п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, податкова накладна повинна містити, визначені законодавством, обов'язкові реквізити.

П. 200.1 - 200.3 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п. 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведеного доводить, що єдиним документом для формування податкового кредиту є податкова накладна. ПК України не ставить в залежність право віднесення сум ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем до матеріалів справи надані усі первинні документи щодо господарських правовідносин із ДП «Донецька залізниця».

Договір № 1419 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 01.01.2014 року із додатковими угодами, який діє до теперішнього часу. На виконання договору надані: податкові накладні, платіжні доручення про перерахування передплати, відомості плати за користування вагонами та памятки про забирання вагонів.

Аналіз наведених первинних документів доводить фактичність вчинення господарських операцій, тобто позивачем підтверджена правомірність визначення податкового кредиту за квітень 2015 року та включення до його складу суми ПДВ у розмірі 15 867 грн., відповідно позивачем правомірно визначена сума відємного значення різниці поточного (податкового) періоду.

Крім цього, з акту перевірки вбачається, що відповідачем під час перевірки не були дослідженні первинні документи позивача та не було встановлено порушень в їх складені, які б впливали на формування податкової звітності.

Вказаний контрагент позивача під час здійснення господарських операцій та складення первинних документів був зареєстрований як юридична особи, на момент проведення фінансово-господарської операції був платником податку, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість включення сум податку до податкового кредиту у звязку із тим, що контрагентом позивача не надавалась податкова звітність, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Принцип персональної відповідальності особи, у даному випадку право позивача на формування податкового кредиту, не може ставитися у залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, оскільки таке порушення тягне за собою юридичну відповідальність саме особи, яка її порушила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Інтерсплав проти України ще у 2007 році та інших аналогічних справах («Булвес» АД проти Болгарії, 2009 рік, заява № 3991/03; Бізнес Супорт Центр проти Болгарії, 2010 рік) зазначено про те, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, повязаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування. При цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчиненні його контрагентом, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Судова ж практика щодо зазначеного правового принципу персональної відповідальності особи також визначена у постановах Верховного суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 та інших.

З урахуванням викладеного, судом встановлена відсутність у позивача порушень, встановлених камеральною перевіркою, необґрунтованість зменшення відповідачем суми відємного значення ПДВ за квітень 2015 року у розмірі 15 867 грн. Аналогічна ситуація склалась і стосовно суми відємного значення ПДВ за березень 2015 року у розмірі 176 886 грн.

Таким чином, відповідачем неправомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення не може вважатися обґрунтованим та законним, відповідно підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З огляду за зазначене, витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 385,51 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст. 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС від 10.07.2015 року № /372/10/28-03-41 з податку на додану вартість.

Стягнути з Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (за рахунок бюджетних асигнувань) (, 87515 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) на користь Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління» судові витрати у сумі 385 грн. 51 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 13.10.2015 року у присутності представника позивача.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 19 жовтня 2015 року.

Суддя Маслоід О.С.