Справа № 2а-16366/12/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2012-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про визнання поважними причин пропущення строку

звернення до адміністративного суду з позовом

м. Київ

18 грудня 2012 року № 2а-16366/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Бурди А.Ю., розглядаючи питання про необхідність застосування наслідків пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду, визнання поважними причин пропущення такого строку, в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доГенерального штабу Збройних Сил України
провизнання дій (бездіяльності) незаконними, визнання незаконним рішення та зобовязання відшкодувати 207,95 грн.
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про: визнання незаконними дій (бездіяльності) Генерального штабу Збройних Сил України щодо невідшкодування фактичних витрат у сумі 207,95 грн. за проїзд у щорічну основну відпустку за 2011 рік залізничним транспортом від станції "Київ-Пасажирський" до станції "Тернопіль" та у зворотному напрямку; визнання незаконним рішення Генерального штабу Збройних Сил України, оформленого листом від 31.08.2012 р. №300/1/С/2715 щодо відмови у відшкодуванні позивачу фактичних витрат, пов'язаних з проїздом залізничним транспортом у щорічну основну відпустку за 2011 рік; зобов'язання Генерального штабу Збройних Сил України відшкодувати позивачу фактичні витрати в сумі 207,95 грн. за проїзд в другу частину щорічної основної відпустки за 2011 рік залізничним транспортом від станції "Київ-Пасажирський" до станції "Тернопіль" та у зворотному напрямку.

Позивач пояснив, що ним пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом з поважних причин, зазначивши, що він протягом серпня-жовтня знаходився у відпустці, на стаціонарному лікуванні поза межами міста Києва, а після звільнення з військової служби після звільнення з військової служби проходив курс амбулаторного лікування. Крім того, позивач звернув увагу, що однією з підстав для відмови у виплаті відшкодування було ненадання ним відпускного квитка, однак після звільнення йому стало відомо про наявність у відповідача відпускного квитка, після чого він негайно звернувся до суду. На підставі наведених обставин, позивач просив поновити строк звернення до суду.

В свою чергу, представник відповідача просив залишити без розгляду адміністративний позов, позаяк позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). На думку представника відповідача, про порушене право щодо невиплати фактичних витрат у проїзд за щорічну відпустку позивач міг та повинен був дізнатись після отримання листа від 31.08.2012 р. №300/1/С/2715.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, наказом начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 15.08.2012 р. №156 полковнику юстиції ОСОБА_1, заступнику начальника Управління правового забезпечення, звільненого наказом Міністра оборони України від 13.08.2012 р. №641 у запас відповідно до пункту "б" частини шостої (за станом здоровя) статті 26 Закону України "Про військовий обовязок та військову службу" з правом носіння форми одягу, надано щорічну основну відпустку за 2012 рік терміном 26 діб з наступним звільненням 29 вересня 2012 року, виплачено: грошову допомогу за 2012 рік у розмірі місячного грошового забезпечення; премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 40 % місячного грошового забезпечення; надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 20 % до посадового окладу; надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років за період з 15 серпня до 29 вересня 2012 року; матеріальну допомогу, для вирішення соціально-побутових питань; одноразову грошову допомогу в звязку зі звільненням за 26 років.

Наказом начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 10.10.2012 р. №195 пункт 1 наказу від 15.08.2012 р. №156 викладено в новій редакції, за якою полковника юстиції ОСОБА_1, заступника начальника Управління правового забезпечення, звільненого наказом Міністра оборони України від 13.08.2012 р. №641 у запас відповідно до пункту "б" частини шостої (за станом здоровя) статті 26 Закону України "Про військовий обовязок та військову службу" з правом носіння форми одягу, виключено зі списків особового складу з 10 жовтня 2012 року, виплачено: премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 40 % місячного грошового забезпечення; надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 20 % до посадового окладу; надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 30 вересня до 10 жовтня 2012 року.

Листом тимчасово виконуючого обовязки заступника начальника генерального штабу Збройних Сил України від 31.08.2012 р. позивача повідомлено, що його рапорт про відшкодування фактичних витрат у сумі 207,95 грн. за проїзд в щорічну відпустку за 2011 рік залізничним транспортом від станції "Київ-Пасажирський" до станції "Тернопіль" та у зворотному напрямку задоволенню не підлягає, оскільки відсутній відпускний квиток, який би підтверджував проїзд військовослужбовцем проїзду вказаним маршрутом. Крім того, в листі зазначено, що на 2012 рік Законом України "Про Державний бюджет на 2012 рік" фінансування на відшкодування фактичних витрат військовослужбовця за проїзд в основну щорічну відпустку не передбачалось.

Спірні правовідносини відповідно до пункту 15 статті 3 КАС України повязані з проходженням позивачем публічної служби.

Згідно з частиною третьою статті 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За висновком суду, позивач міг та повинен був дізнатись про порушене право, інтерес щодо невиплати йому відшкодування за проїзд у відпустку в 2011 році, протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача після отримання листа від 31.08.2012 р., яким йому було відмовлено у виплаті відшкодування. Представником відповідача доказів отримання позивачем вказаного листа не надано. Позивач пояснив, що зі змістом листа він ознайомився в жовтні 2012 р.

Таким чином, позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, позаяк позовну заву до суду подано 29.11.2012 р., тобто поза межами місячного строку.

Разом з тим позивач зазначив, що з 15.08.2012 р. до 10.10.2012 р. перебував у щорічній відпустці: до 30.08.2012 р. знаходився на лікуванні у смт. Партеніт; з 01.09.2012 р. до 05.09.2012 р. перебував в м. Євпаторія; з 06.09.2012 р. до 26.09.2012 р. перебував у батьків в Донецькій області, з 27.09.2012 р. до 28.10.2012 р. перебував у родичів в Тернопільській області, де з 28.09.2012 р. до 08.10.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні; з 09.10.2012 р. до 07.11.2012 р. проходив амбулаторне лікування.

Крім того, під час судового засідання встановлено, що відпускний квиток, відсутність якого згідно з листом від 31.08.2012 р. була однією з підстав для відмови у виплаті відшкодуванні, знаходився у відповідача. Представник відповідача пояснив, що в листі допущена помилка. Позивач вказав, що йому стало відому про наявність у відповідача відпускного квитка в період з 19.11.2012 р. до 23.11.2012 р.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з поважних причин. Роблячи висновок про пропущення позивачем строку з поважних причин, судом взято до уваги обставини наведені позивачем щодо його перебування у відпустці та на лікуванні, а також те, що про помилкове повідомлення в листі від 31.08.2012 р. відсутності в Генерального штабу Збройних Сил України відпускного квитка, позивач дізнався в період з 19.11.2012 р. до 23.11.2012 р.

За таких обставин, не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду. Водночас відсутні згідно зі статтею 100 КАС України підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Керуючись статтями 2, 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропущення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом про: визнання незаконними дій (бездіяльності) Генерального штабу Збройних Сил України щодо невідшкодування фактичних витрат у сумі 207,95 грн. за проїзд у щорічну основну відпустку за 2011 рік залізничним транспортом від станції "Київ-Пасажирський" до станції "Тернопіль" та у зворотному напрямку; визнання незаконним рішення Генерального штабу Збройних Сил України, оформленого листом від 31.08.2012 р. №300/1/С/2715 щодо відмови у відшкодуванні позивачу фактичних витрат, пов'язаних з проїздом залізничним транспортом у щорічну основну відпустку за 2011 рік; зобов'язання Генерального штабу Збройних Сил України відшкодувати позивачу фактичні витрати в сумі 207,95 грн. за проїзд в другу частину щорічної основної відпустки за 2011 рік залізничним транспортом від станції "Київ-Пасажирський" до станції "Тернопіль" та у зворотному напрямку.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено оскарження ухвали про визнання поважними причин пропущення позивачем строку звернення до суду за адміністративним позовом. За перечення на ухвалу може бути висловлене в апеляційній скарзі на рішення, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя В.А. Донець