Справа № 127/19416/15-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/605/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом Зовнішньоекономічної асоціації «НОВОСВІТ» до Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про визнання протиправним та скасування п.1.1 рішення Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 20 липня 2015 року №83-1/УІ, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування п. 1.1 рішення Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 20 липня 2015 року №83-1/УІ. Свій позов мотивував тим, що рішенням відповідача від 08 серпня 2014 року № 68-3/УІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано її в оренду позивачу за договором оренди від 29 серпня 2014 року під розміщення трансформаторної підстанції для виробництва та розподілу електроенергії. Прийняттю зазначеного рішення передувала не однорічна робота. В липні 2015 року позивач, отримавши всі необхідні погодження та дозволи, мав намір приступити до будівництва мікрогідроелектростанції. Однак, відповідач своїм рішенням від 23 червня 2015 року № 82-1/УІ зобовязав позивача ініціювати та провести громадські слухання в смт. Стеблів про доцільність будівництва мікроГЕС. 09 липня 2015 року відповідач самостійно провів громадські слухання жителів смт. Стеблів, а 20 липня 2015 року ним прийняте рішення №83-1/УІ «Про розгляд протоколу громадських слухань від 09 липня 2015 року «Про доцільність встановлення на греблі Стеблівського водосховища міін-турбін та будівництва підстанції в прибережній смузі р Рось на місці історичної памятки «Городище» ХІ століття», п. 1.1 якого скасовано рішення відповідача від 08 серпня 2014 року № 68-3/УІ у звязку з використанням земельної ділянки у спосіб, який суперечить вимогам ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таке рішення позивач вважає незаконним, адже позивачем було розміщено «Заява про наміри», при цьому представники громади не звертались до місцевих органів влади про проведення громадських слухань, районна державна адміністрація не заперечувала щодо надання дозволу позивачеві на встановлення 2-х міні турбін на греблі Стеблівської ГЕС. Твердження про будівництво мікроГЕС на місці історичної памятки «Городище» позивач вважає необґрунтованим, адже ним отримано висновок органу з питань культури із зазначеного питання. З посиланням на положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року позивач зазначає про прийняття оскаржуваного рішення відповідачем з перевищенням повноважень та всупереч чинному законодавству. За наведеного просить визнати протиправним та скасувати п. 1.1 рішення відповідача від 20 липня 2015 року, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. При цьому вказувала, що відповідачем не тільки на відсутність повноважень щодо скасування рішення, а і на відсутність підстав для його скасування.

Представники відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Стеблівської селищної ради від 25 лютого 2010 року №38-1 надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 0,01 га по вул. Нечуя-Левицького,80 для потреб електроенергетики та погоджено проект відведення земельної ділянки (а. с. 14).

08 серпня 2014 року Стеблівською селищною радою прийняте рішення № 68-3/УІ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ЗЕА «Новосвіт» площею 0,01 га. та передано її в оренду позивачу під розміщення трансформаторної підстанції для виробництва та розподілу електроенергії, доручено селищному голові підписати договір оренди земельної ділянки (а. с. 12).

29 серпня 2014 року між сторонами укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,01 га. з цільовим призначенням під розміщення трансформаторної підстанції для виробництва та розподілу електроенергії. Договір укладений на 49 років до 28 серпня 2063 року (а. с. 5-8). При цьому, управлінням культури Черкаської обласної державної адміністрації не заперечувало щодо відведення земельної ділянки, вказуючи, що вона знаходиться в межах памятки археології городища ХІ-ХУІІ,культовий шар яякого зруйнований будівельно-земляними роботами у ХІХ-ХХ ст..

Рішенням Стеблівської селищної ради від 20 листопада 2014 року № 46 погоджено наміри на будівництво мікроГЕС «Рось-1» в смт. Стеблів (а. с. 13).

Відповідно до ст.ст. 19, 144 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 34 ст. 26, ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Крім того, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Чинне законодавство України містить низку законодавчих актів, якими прямо передбачено право органу місцевого самоврядування скасовувати свої рішення з тих чи інших питань, віднесених до сфери їх управління, а також рішення виконавчих органів місцевого самоврядування. Разом з тим, щодо актів індивідуальної дії законом передбачений інший порядок, про що вказав в своєму рішенні Конституційний Суд України. Так, в мотивувальній частині вищевказаного рішення Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно зі ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Аналогічна правова позиція щодо скасування власних актів індивідуальної дії органом місцевого самоврядування висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Київський дослідно-механічний завод" до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Інститут гідротехніки та меліорації Української академії аграрних наук, Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів, за участю Генеральної прокуратури України, про скасування рішення, та постанові від 06 червня 2011 року у справі за позовом до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання розпорядження неправомірним.

Пунктом 1.1 рішення Стеблівської селищної ради від 20 липня 2015 року № 83-1/УІ, скасовано рішення Стеблівської селищної ради від 08 серпня 2014 року № 68-3/УІ, обґрунтовуючи використанням земельної ділянки у спосіб, який суперечить вимогам ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При прийнятті рішення орган місцевого самоврядування керувався, зокрема і положеннями ст. 141 ЗК та протоколом громадських слухань жителів смт. Стеблів від 09 липня 2015 року (а. с. 11).

З наведеного вбачається, що п 1.1 оскаржуваного рішення відповідачем скасоване своє попереднє рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду, яке за своєю суттю є актом індивідуальної дії, адже містить конкретні приписи, звернені до окремої юридичної особи, а саме позивача, має застосовуватись одноразово і після реалізації вичерпує свою дію. Суд враховує, що оскаржуваним рішенням скасований акт, внаслідок якого між сторонами виникли правовідносини щодо оренди земельної ділянки, при цьому позивач заперечує проти зміни рішення відповідача від 08 серпня 2014 року, а прийняття оскаржуваного рішення погіршує існуюче становище позивача.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин та враховуючи порушення вищевказаних норм законодавства, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 20 липня 2015 року щодо скасування рішення Стеблівської селищної ради від 08 серпня 2014 року № 68-3/УІ є протиправним, адже прийняте поза межами наданих відповідачу повноважень, при цьому порушено право позивача підлягає захисту шляхом скасування п. 1.1 оскаржуваного рішення.

Одночасно слід зазначити, що відповідач, скасовуючи попереднє рішення, керувався положеннями ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Наразі, дана норма регулює підстави та порядок проведення громадських слухань, при цьому громадські слухання проводяться щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій, яким не є рішення відповідача від 08 серпня 2014 року.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України з відповідач на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 73,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, ст. 2, 7-11, 94, 99-100, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 1.1 рішення Стеблівської селищної ради від 20 липня 2015 року № 83-1/УІ «Про розгляд протоколу громадських слухань від 09 липня 2015 року «Про доцільність встановлення на греблі Стеблівського водосховища міін-турбін та будівництва підстанції в прибережній смузі р Рось на місці історичної памятки «Городище» ХІ століття».

Стягнути з Стеблівської селищної ради (19451, смт Стеблів, Корсунь-Шевченківський район, Черкаської області, вул. Партизанська, 4, ) на користь Зовнішньоекономічної асоціації «НОВОСВІТ» (21022, м. Вінниця, пров. Станіславського, 16, ) 73,08 гривень (сімдесят три гривні 08 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови буде виготовлений у встановлений ч.3 ст.160 КАС України пятиденний строк.

Суддя: