Справа № 813/9134/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Справа № 813/9134/13-а

14 год. 40 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог /а.с.25-27/, просить зобовязати відповідача за власний рахунок привести горище будинку (мансардний поверх) по вул. Міцкевича, 23/4 у м. Бориславі Львівської області до попереднього стану, а саме: відповідно до технічного паспорту від 20.01.2000 року виданого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації.

У судовому засіданні судом задоволено клопотання представника позивача /а.с.61-66/ та допущено процесуальне правонаступництво в порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області замінено на процесуального правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (ДАБІ України).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.10.2013 року Інспекцією ДАБК у Львівській області проведено позапланову перевірку на виконання вимог припису № 2/22 від 05.08.2013 року, за результатами якої встановлено невиконання відповідачем припису Інспекції ДАБК, незважаючи на обовязковість приписів цього органу. Відтак Інспекцією 05.08.2013 року складено акт перевірки № 2/22 та припис 2/22, яким з метою усунення виявлених порушень зобовязано привести горище будинку (мансардний поверх) до попереднього стану.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю, письмових заперечень проти позову не подав. Вважає, припис Інспекції необґрунтованим та винесених без врахування всіх обставин справи. Пояснив, що реконструкція здійснювалася ним вимушено через незадовільний технічний стан горища, без порушень державних будівельних норм. Також, надав суду документи на доказ узаконення відповідної реконструкції. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Інспекцією ДАБК у Львівській області 05.08.2013 року у м. Бориславі, на підставі скарги та звернення Бориславської міської ради, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, про що складено акт № 2/22 в якому зазначено, що ОСОБА_3 самовільно здійснив реконструкцію квартири із збільшенням розмірів 5,8Ч6,8 і 9,0Ч1,5, що не відповідає технічному паспорту та технічним характеристикам квартири. Крім цього, площа, яка збільшена розміром, перебувала у спільному користуванні жителям багатоквартирного будинку по вул. Міцкевича,23 у м. Бориславі. В результаті порушено ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій", ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ч. 1 ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" /а.с.8/.

Також, за результатами перевірки інспектором ДАБК складено припис № 2/22 від 05.08.2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобовязано відповідача привести горище будинку (мансардний поверх) у попередній стан; про виконання припису повідомити Інспекцію /а.с.9/.

Також, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення № 2/22 від 05.08.2013 року, у якому зафіксовано правопорушення передбачене ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с.10-11/, та постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2/263-ф від 13.08.2013 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено штраф у сумі 510,00 грн. /а.с.13/

Згідно з квитанцією № 4 ОСОБА_3 адміністративний штраф сплатив 19.08.2013 року /а.с.14/.

08.10.2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, про що складено акт № 2/46, у якому зазначено, що припис № 2/22 від 05.08.2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідачем не виконано /а.с.12/.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках встановлених Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності визначає Закон України від 20.05.1999 р. № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі Закон № 687-XIV), який спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Відповідно до ст. 9 цього Закону будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

За правилами встановленими ст. 27 Закону № 687-XIV замовники та підрядники під час створення обєкта архітектури зобовязані:

- доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію (кваліфікаційний сертифікат);

- обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону;

- забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою;

- не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону;

- поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам'яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об'єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення;

- не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам.

Замовники, крім виконання обов'язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов'язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, власникові такого об'єкта для постійного зберігання.

Відповідно до положень Закону України "Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 р. № 1699-ІІІ (втратив чинність з прийняттям Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності») дозвіл на виконання будівельних робіт документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю (ст. 29 Закону).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України від 17.02.2011 р. № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 цього Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю) за місцезнаходженням обєкта будівництва щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо обєктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо обєктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, які розглядають відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають, зокрема, право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва обєктів;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обовязкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, обовязок виконувати будівельні роботи за умови наявності визначених документів передбачено як попереднім так і чинним законами у сфері регулювання містобудівної діяльності. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не отримував вихідних даних для проектування реконструкції, не отримував дозвіл на виконання робіт, що було обовязковою умовою виникнення права на виконання робіт за попереднім законом, та не подавав декларації про початок виконання будівельних робіт згідно з новим законом. Відтак, позивачем в межах законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким врегульовано в тому числі повноваження Інспекції, винесено припис про усунення порушень.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Представник відповідача проти виявлених Інспекцією порушень не заперечив, однак повідомив, що станом на час розгляду справи в суді його довіритель узаконив проведену реконструкцію горища, на доказ чого надав суду:

- декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану 20.03.2015 року за № ЛВ 34, щодо реконструкції квартири № 4 в житловому будинку на вул. Міцкевича, 23 в м. Бориславі Львівської області; загальна площа квартири після реконструкції 81,16 кв.м /а.с.86-89/;

- декларацію про готовність обєкта до експлуатації, зареєстровану 26.03.2015 року № ЛВ 44, щодо реконструкції квартири № 4 в житловому будинку на вул. Міцкевича, 23 в м. Бориславі Львівської області /а.с.90-95/;

- витяг з Державного реєстру речових рав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2015 року, взятий відповідачем після проведення реконструкції, згідно з яким квартира за адресою Львівська область, м. Борислав, вул. Міцкевича, 23/4 належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, складається з двох житлових кімнат та однієї кухні, загальною площею 81,5 кв.м. /а.с.84-85/;

- свідоцтво про право власності від 07.04.2015 року, згідно з яким власниками квартири за адресою Львівська область, м. Борислав, вул. Міцкевича, 23/4 є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5; загальна площа 81,5 кв.м /а.с.82-83/.

Таким чином, представник відповідача вважає предмет спору вичерпаним, оскільки виконання припису Інспекції є неможливим та неактуальним через те, що відповідач у повній відповідності до містобудівного законодавства провів реконструкції власної квартири та з врахуванням проведеної реконструкції отримав на неї правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд проаналізував норми чинного законодавства, зважив на докази подані відповідачем та дійшов висновку про обґрунтованість припису на момент його винесення, однак, виконання його, з врахуванням законності проведеної надалі відповідачем реконструкції, було б черговим порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 19.10.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.