Справа № 804/5808/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/5808/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2015 року

справа № 804/5808/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною індивідуальну податкову консультацію,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації, що викладена в листі «Про надання податкової консультації» від 09.04.2015 № 7577/6/99-99-15-04-01-15.

В обґрунтування позову було зазначено, що на звернення щодо отримання податкової консультації, викладене у листі від 17.03.2015, з питання роз’яснення механізму обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин гірничо-збагачувальними підприємствами з 01.01.2015 відповідно до змін в Податковому кодексі України та щодо надання роз’яснень з питання правомірності визначення підприємством об’єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин виключно обсягу товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини, позивач отримав податкову консультацію, що викладена у листі від 09.04.2015 № 7577/6/99-99-15-04-01-15. Зі змісту консультації позивач дійшов висновку щодо її суперечливості нормам Податкового кодексу України, оскільки аналіз законодавства дає підстави вважати, що базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини – залізної руди, що складається з витрат на видобування та первинну переробку, а не фактична вартість товарної продукції гірничо-збагачувального підприємства, тобто вартість кінцевої продукції вторинної переробки – концентрату. Проте в податковій консультації не враховано, що податковим законодавством передбачено оподаткування діяльності, пов‘язаної з видобутком та лише первинною переробкою залізної руди. Видобуток залізної руди підприємством передбачає тільки первинну переробку кварцитів до роздробленої руди, а не проведення переробки до магнетитового концентрату. Таким чином, податкова консультація не узгоджується з приписами ст. ст. 14, 252 Податкового кодексу України, зокрема не враховано, що для гірничо-збагачувальних підприємств об‘єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини, а базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини – залізної руди, що складається з витрат на видобування та первинну переробку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю та визнано протиправною індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, викладену у листі «Про надання податкової консультації» від 09 квітня 2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15. Суд дійшов висновку, що для гірничо-збагачувальних підприємств об’єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини (переробку кварцитів до роздробленої руди, а не проведення переробки до магнетитового концентрату), а базою оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин є розрахункова вартість відповідного виду товарної продукції добутої сировини – залізної руди, що складається з витрат на видобування та первинну переробку в розумінні п.14.1.150 ст. 14 Податкового кодексу України та з урахуванням правил розрахунку, передбачених пунктами 252.7.2, 252.12, 252.14 та 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України. Таким чином надана відповідачем податкова консультація є протиправною.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідачем подана апеляційна скарга, згідно якої відповідач просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю. Апелянт зазначає, що постанова суду не відповідає матеріальному та процесуальному законодавству. Судом не взято до уваги, що надана позивачеві податкова консультація не є обов‘язковою, не породжує для позивача жодних правових наслідків, а отже не порушує його права, свободи чи інтереси. Крім того за змістом консультація не суперечить приписам Податкового кодексу України, зокрема ст. 252, а тому суд надав невірну правову оцінку доводам сторін та відповідним доказам, неправильно застосував норми матеріального права, у зв‘язку з чим невірно вирішив спір.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі письмовими доказами, позивачем на запит про надання письмової індивідуальної податкової консультації в порядку ст. 52 Податкового кодексу України щодо механізму обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин гірничо-збагачувальними підприємствами з 01.01.2015 відповідно до змін в Податковому кодексі України, внесених Законом України №71-VIII 28.12.2014, отримано податкову консультацію, викладену у листі ДФС від 09.04.2015 № 7577/6/99-99-15-04-01-15. Згідно змісту консультації, остання зводиться до викладення положень п. 252.1.1 п. 252.1, п.252.3 ст.252 Податкового кодексу України, ст. 1 Гірничого закону України та ст. 45 Закону України про надра. Також в листі зазначено, що база оподаткування платою за користування надрами для видобування корисних копалин може бути визначена як за розрахунковою, так і за фактичною (споживчою) вартістю таких видів товарної продукції у звітному (податковому) періоді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності даної податкової консультації змісту ст. 252 Податкового кодексу України та зазначає наступне.

Основним видом економічної діяльності ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно до статуту товариства та з урахуванням виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є добування залізних руд. Особливість діяльності товариства як гірничо-збагачувального підприємства, а не гірничодобувного полягає в тому, що підприємством здійснюється як добування та первинна переробка мінеральної сировини, так і подальша підготовка залізорудної сировини, а саме, глибоке збагачення, для використання у виробничих процесах, в результаті якої виробляється кінцевий продукт – концентрат та агломерат залізорудний, який не відноситься до мінеральної сировини. Відповідна продукція підприємством не реалізовується, як товарна продукція (залізна руда), а використовується для цілей металургії.

Статтею 23 Податкового кодексу України базою оподаткування визначаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об’єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов’язання.

Ставкою податку, як передбачено ст. 25 Податкового кодексу України, визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Статтею 252 Податкового кодексу України визначено порядок обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Визначення відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) здійснюється платником відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції (п. 252.5 ст. 252 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин, у відповідності до п. 252.6 ст. 252 Податкового кодексу України, є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Розміри ставок рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин установлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у відповідності до п. 252.20 ст. 252 Податкового кодексу України.

Вартість відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) за більшою з таких її величин: за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції (пп.252.1.1 п. 252.7 ст. 252 Податкового кодексу України); за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства.

У разі обчислення вартості товарної продукції гірничого підприємства за фактичними цінами реалізації вартість відповідного виду товарної продукції встановлюється за виличиною суми доходу, отриманого від виконаних у податковому періоді господарських зобов’язань від реалізації такої продукції (п.252.8 ст. 252 Податкового кодексу України). При обчисленні вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю до витрат платника рентної плати за податковий період включаються матеріальні витрати, витрати з оплати праці, інші витрати, що належать до складу витрат (п. 252.11. ст. 252 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України не передбачено механізму справляння рентної плати окремо для гірничо-збагачувальних підприємств, які не реалізують товарну продукцію (залізну руду). У даному випадку, оскільки кінцевий продукт виробництва товариства є агломераційний концентрат залізної руди, який не можливо віднести до мінеральної сировини, отже така продукція не може бути визначена як об'єкт рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у відповідності до п. 252.3.1 ст. 252 Податкового кодексу України.

З урахуванням технологічих процесів переробки сировини та виробництва готової продукції, приймаючи до уваги, що товариством не здійснюється реалізація готової продукції, колегія суддів, що у даному випадку законним механізмом є обчислення рентної плати згідно п. 252.7.2 ст. 252 Податкового кодексу України за розрахунковою вартістю добутої корисної копалини.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених приписів Податкового кодексу, в індивідуальній податковій консультації від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15 містяться роз’яснення щодо визначення бази оподаткування Платою, що не відповідають ст. 252 Податкового кодексу України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, а отже не є підставою для його скасування. Щодо посилання апелянта на відсутність будь-яких управлінських висновків у оскаржуваній податковій консультації, що в свою чергу не породжує для позивача певних обов’язкових дій та не порушує права, свободи чи інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин колегія суддів зазначає наступне. Статтею 53 Податкового кодексу України передбачено право платника податків на оскарження до суду податкової консультації як правового акту індивідуальної дії, у разі суперечності її нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Отже, наведені доводи апелянта щодо необґрунтованості вимог позивача за відсутності порушень його прав чи інтересів, є безпідставними, оскільки встановлені судом обставини свідчать про невідповідність податкової консультації нормам відповідного податку, що є підставою для визнання такої консультації недійсною.

Враховуючи положення ст. 200 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року по справі № 804/5808/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай