Справа № 615/301/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 615/301/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора ДПС ДАІ м. Полтави УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича на постанову Валківського районного суду Харківської області від 16.03.2015р. по справі № 615/301/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора ДПС ДАІ м. Полтави УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича , Управління ДАІ ГУМВС України в Полтавській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Валківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Інспектора ДПС 1 роти м. Полтави при ГУ МВС України в Полтавській області прапорщик міліції Литвиненка Сергія Леонідовича, Управління ДАІ ГУМВС України в Полтавській області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 852837 від 31.01.2015 року, інспектора ДПС ДАІ м. Полтави УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень; визнати дії службової особи - інспектора ДПС ДАІ м. Полтава УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича з притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними; зобов'язати Управління ДАІ ГУМВС України в Полтавській області притягнути до суворої дисциплінарної відповідальності інспектора ДПС ДАІ м. Полтава УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича за порушення чинного законодавства та неналежне виконання своїх службових обов'язків.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 16.03.2015р. по справі № 615/301/15-а позов задоволено.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 852837 від 31.01.2015 року, інспектора ДПС ДАІ м. Полтави УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - скасовано. Провадження у справі закрито.

Відповідач, Інспектор ДПС 1 роти м. Полтави при ГУ МВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненко С.Л., не погодився з судовим рішенням, та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Валківського районного суду Харківської області від 16.03.2015р. та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2015 року Інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ДАІ УМВС України в Полтавській області прапорщиком міліції Литвиненком С.Л. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №852837, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 11), з якої слідує, що 31.01.2015 року о 7 год. 31 хв. ОСОБА_2, на 395 км автодороги Київ-Харків поза межами населеного пункту, керував автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1 без ввімкнення ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та прийнята без достатньої кількості належних та допустимих доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно абзацу 8 п. 9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, який встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, колегія судів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення фіксує факт вчинення особою такого правопорушення та є самостійним доказом при вирішенні питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції на виконання приписів ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України, якими передбачено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає, витребувано у відповідача копію належним чином завіреного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно Литвиненка С.Л. (а.с. 61-62).

Проте, відповідачем вимоги вказаної ухвали суду не виконано та не надано копію витребуваного протоколу.

Водночас, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, та на підтвердження здійсненого позивачем факту правопорушення правил дорожнього руху відповідач надав СD-диск з відеозаписом, здійсненим на відеокамеру.

З дослідженого у суді апеляційної інстанції відеозапису, вбачається, що він не містить даних про прилад, на який здійснювався вказаний запис, не містить дати та часу відео фіксації.

З цього приводу у відповідача також були витребувані судом докази, а саме: пояснення та докази з приводу засобу відео фіксації, на який здійснено відеозапис порушення, в тому числі, чи знаходиться вказаний засіб на балансі ДАІ.

Проте, вказані вимоги суду також не були виконані відповідачем.

Стосовно доводів апеляційної скарги про застосування несертифікованих технічних пристроїв відповідно до п.12 ст.11 Закону України «Про міліцію», якою міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право проводити кіно-, фото- і звукофікацію, як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, п.12 ст.11 Закону України «Про міліцію», надає право проводити кіно-, фото- і звукофікацію, але саме як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень, а отже диск із відеозаписом, який також оформлено неналежним чином, не може бути визнаний судом як належний та допустимий доказ у справі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72 КАС України не надав до суду належні докази правомірності рішення щодо винесення оскаржуваної постанови, та не обґрунтував свою позицію.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто позовні вимоги щодо визнання дій службової особи - інспектора ДПС ДАІ м. Полтава УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича з притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними; зобов'язання Управління ДАІ ГУМВС України в Полтавській області притягнути до суворої дисциплінарної відповідальності інспектора ДПС ДАІ м. Полтава УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича за порушення чинного законодавства та неналежне виконання своїх службових обов'язків.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені ст. 195 КАС України, якою передбачено, що:

1. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

2. Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

3. Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

4. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Щодо позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії судом рішення не приймалось, проте вказані позовні вимоги були заявлені у суді першої, а отже можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Водночас, враховуючи, що в цій частині постанова суду першої інстанції не оскаржена, а отже суд апеляційної інстанції за правилами ч. 1 ст. 195 КАС України, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, не надає оцінку даним правовідносинам, оскільки такі вимоги сторонами у справі не заявлені, а отже не є спірними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора ДПС ДАІ м. Полтави УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Литвиненка Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 16.03.2015р. по справі № 615/301/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2015 р.