Справа № 826/11446/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 жовтня 2015 року № 826/11446/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТО РЕКЛАМА"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 3 від 03.06.2015,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСТО РЕКЛАМА" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 3 від 03.06.2015.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем був порушений порядок проведення перевірки та оформлення результатів перевірки, а тому податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами такої перевірки, підлягають автоматичному скасуванню.

У судовому засіданні 17.09.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, 13.07.2015 надала суду письмові заперечення, у яких просила відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, стверджуючи, що податковий орган дійшов правомірного висновку про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТО РЕКЛАМА" підтверджуючих документів по взаємовідносинах з ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект», ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані», оскільки позивач на вимогу відповідача не надав дані документи під час проведення перевірки.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, статті 74, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України зверталась до позивача листами-запитами щодо надання пояснення та їх документальне підтвердження по господарських відносинах, а саме:

- від 09.02.2015 № 8734/10/26-55-22-10 (ТОВ «Алістар Проджект», ТОВ «Околан», період листопад 2014 року);

- від 05.03.2015 № 14875/10 (ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСТО РЕКЛАМА", розглянувши вищенаведені запити відповідача, направило листи-відповіді від 04.03.2015 № 04-03/01 та від 16.04.2015 № 16-04/02 про відсутність законних підстави для задоволення вимог про надання копій документів, оскільки запити складено з порушеннями.

23.04.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України було зобов'язано ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" в строк до 12.05.2015 до 18:00 год. надати первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, що засвідчують фінансово-господарські відносини з ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

24.04.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві було прийнято наказ № 547, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" при здійсненні фінансового господарських взаємовідносин з ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

В період з 28.04.2015 по 14.05.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансового господарських взаємовідносин з ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13, яким встановлені порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 2 756 788 грн., у тому числі по періодах: за листопад 2014 року на суму 843 679 грн., за грудень 2014 року на суму 1 913 109 грн.

27.05.2015 Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві отримала заперечення ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" на акт перевірки від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13.

03.06.2015, розглянувши заперечення позивача на акт перевірки від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13, прийняла рішення № 3336/26-55-22-13 про залишення висновків акта перевірки без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13 відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 03.06.2015 № 3, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 4 135 1183,00 грн., у тому числі за основним платежем - 2 756 788,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 378 395,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСТО РЕКЛАМА", не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням від 03.06.2015 № 3, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно із пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що відповідачем був порушений порядок проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансового господарських взаємовідносин з ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

В той же час, суд звертає увагу, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 у справі № К/800/32767/13, № К/800/31609/13 від 13.03.2014, № К/800/31023/13 від 13.02.2014.

Тобто, згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, враховуючи, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" вже проведена Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, за результатами якої складено акт перевірки від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13, предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, а саме: виявлення порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 2 756 788 грн.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

У зв'язку з чим, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Проте, як вбачається з акта перевірки від 21.05.2015 № 43/26-55-27-13 та не заперечується позивачем, ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" під час проведення перевірки не надало жодних документів щодо взаємовідносин із ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

Крім того, в судових засіданнях представник ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" не зміг повідомити суду причини ненадання до перевірки документів щодо взаємовідносин із ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

В той час, як згідно пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Крім того, відповідно до пункту 85.3 статті 85 Податкового кодексу України, документи, що містять комерційну таємницю або є конфіденційними, передаються окремо із зазначенням посадової (службової) особи, що їх отримала. Передача таких документів для їх огляду, вивчення і їх повернення оформляються актом у довільній формі, який підписують посадова (службова) особа контролюючого органу та платник податків (його представник).

Згідно із пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 85.8 статті 85 Податкового кодексу України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отже, з аналізу вищенаведених норм податкового законодавства вбачається, що надання документів до перевірки є обов'язком платника податку.

Відтак, ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" проігнорувало положення статті 85 Податкового кодексу України та не виконало свого обов'язку, який полягав у наданні до перевірки первинних документів щодо взаємовідносин із ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року.

У зв'язку з чим, суд звертає увагу на пункт 44.5 статті 44 Податкового кодексу України, згідно якого встановлено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Проте, як вбачається із позовної заяви, позивач не зазначає, що первинні документи щодо взаємовідносин із ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року були втрачені, пошкоджені або достроково знищені.

Між іншим, суд зазначає, що згідно із пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відтак, враховуючи, що ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" не надало до перевірки первинні документи щодо взаємовідносин із ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект» за листопад 2014 року та ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані» за грудень 2014 року, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно проведено перевірку без первинних документів, оскільки саме позивач не виконав свого обов'язку щодо їх надання, а тому у відповідача були відсутні документи на підтвердження факту отримання робіт (послуг, товарів) ТОВ "ПРОСТО РЕКЛАМА" від ТОВ «Околан», ТОВ «Алістар Проджект», ТОВ «Борд Груп», ТОВ «Корса Груп», ТОВ «Рент Ріелт Компані».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов