Справа № 804/14216/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 03.09.15. На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки акту перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято спірне рішення, не відповідають дійсним обставинам господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «СКЕЛА ТЕРЦИУМ», ТОВ «Донбасвугілля 2004», ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ», ПП «КАМЕРОН», ТОВ «КЛІМАТ ТЕХНІКА», за якими позивачем сформовані спірні суми податкового кредиту. На підтвердження означеного позивач вказує про наявність у нього всіх первинних документів, необхідних для виникнення права на податковий кредит в розмірі 548 490 грн., які були надані ОДПІ в ході перевірки. До канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання не прибув, заперечення проти позову не надав. До канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі для надання доказів. Суд зазначає, що відповідно до п.4 ч.2 ст.156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі за наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом. Відповідачем в обгрунтування заявленого клопотання не наведено жодного доводу, не зазначено причини неможливості надання до суду заперечень та доказів на їх обгрунтування в строк, визначений ухвалою суду від 14.09.15, яка отримана ОДПІ завчасно, а саме - 23.09.15 (а.с.193). Крім того, відповідачем не наведені причини неможливості прибуття представника відповідача в судове засідання 13.10.15.
Суд зважує на приписи ч.4 ст.128 КАС України, за якими у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи наведені процесуальні норми, з огляду на приписи ч.2 ст.49 КАС України особи, відповідно до яких особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а також на визначені в ст.122 КАС України строки розгляду адміністративної справи, суд не вбачає підстав для зупинення провадження в даній справі або відкладення розгляду справи, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що вказаний акт перевірки від 21.08.15 №1578/22-04/34775113 складений відповідачем за результатами документальної позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість позивача по взаємовідносинам з ТОВ «СКЕЛА ТЕРЦИУМ», ТОВ «Донбасвугілля 2004» у квітні 2015 р., ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ», ПП «КАМЕРОН», ТОВ «КЛІМАТ ТЕХНІКА» у травні 2015 р.
За висновками означеного акту перевіркою: - не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «ДЗБМ» із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення позивачем операцій по ланцюгу постачання з ТОВ «Донбасвугілля 2004» у квітні 2015р., ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ», ПП «КАМЕРОН», TOB «КЛІМАТ ТЕХНІКА» за травень 2015 р.; на суму ПДВ 11 666,67 грн.; - встановлено відображення в податковому обліку результатів господарських відносин з ТОВ «Скела Терциум» за квітень 2015р., а саме «підтверджено первинним документами суми податкових зобовязань, включених до додатку 5 «Розшифровки у розрізі контрагентів» до податкової декларації з ПДВ та декларацій з податку на додану вартість за квітень 2015р.»; - встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 сг.201 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість у квітні та травні 2015р. на загальну суму 548 490 грн. (а.с.36).
Зі змісту акту перевірки від 21.08.15 №1578/22-04/34775113 та листа ОДПІ від 01.09.15 «Про надання інформації стосовно розгляду заперечення» (а.с.10-13) вбачається, що підставою для означених висновків слугували дані інформаційних баз ОДПІ та податкової звітності ТОВ «Донбасвугілля 2004», ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ», TOB «КЛІМАТ ТЕХНІКА», ТОВ «КАМЕРОН», на підставі яких ОДПІ зазначає про відсутність складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, а також трудових ресурсів, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на їх підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на віднесення вартості товарів (послуг) до складу витрат та включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку - отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником платником податку на додану вартість.
Судовим розглядом справи встановлено, що спірна сума податкового кредиту в розмірі 548 490 грн. сформована позивачем в квітні та травні 2015р. на підставі податкових накладних ПП «Камерон» - № 8 від 10.05.2015, № 21 від 21.05.2015, № 20 від 21.05.2015, ТОВ «КЛІМАТ ТЕХНІКА» - № 12 від 29.05.2015, № 2 від 05.06.2015, № 4 від 08.06.2015, ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ» - №9 від 27.05.15 та №2 від 20.05.15, ТОВ «Донбасвугілля 2004» - №27 від 01.04.15 №28 від 09.04.15, ТОВ «Скела Терциум» - від 30.04.15 №123.
Як свідчать матеріали справи, а також встановлено відповідачем в ході перевірки позивача, означені податкові накладні виписані наведеними контрагентами на підставі договорів, укладених між ними та позивачем.
Так, відповідно до п.1.1, 1.2 Договору поставки № 04с від 12.02.2015 p., Специфікацій № 4 від 07.05.2015 (на суму 418 600,56 грн.), № 5 від 19.05.2015 (на суму 627 900,84 грн.) Постачальник ПП «КАМЕРОН» зобов'язується поставити та передати у власність Покупця позивача товар: вугілля антрацит марки АО, клас 25- 50 мм на загальну суму 1 046 501,40 грн., а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у Специфікаціях. Згідно з п.3.2 Договору, поставка товару здійснюється партіями. Загальна вартість товару, що поставляється за даним Договором, визначається шляхом підсумовування вартості товару по всім підписаним у період дії Договору Специфікацій (п.2.6 Договору), на умовах СРТ. На підтвердження поставку у травні 2015 р. товару позивачем надані в ході перевірки та до суду видаткові накладні (№ 6 від 10.05.2015, № 15 від 21.05.2015), залізничні накладні (№ 51389229 календарний штемпель станції відправлення 10.05.2015, № 51640100 календарний штемпель станції відправлення 21.05.2015), Рахунок-фактуру (№ 8 від 07.05.2015, № 19 від 21.05.15, податкові накладні, зареєстровані належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних, посвідчення про якість вугілля, Картку рахунку 6311, Картку рахунку 2011, Виробничі звіти за травень 2015 p., які засвідчують, що дане вугілля було використане у виробництві. На підтвердження оплати отриманого товару позивачем надані банківські виписки.
Відповідно до п.1.1 Договору № 11/02-15СМР від 11.02.2015 p., Договірної ціни від 11.02.2015 р. Підрядник ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ» зобов'язується виконати роботи по капітальному ремонту приміщень будівлі заводоуправління ТОВ «ДЗБМ» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комісара Крилова, 1 Б, а Замовник позивач прийняти та оплатити виконані роботи загалом на суму 982 891,62 грн. Перелік та вартість робіт, матеріалів зазначено у Договірній ціні, Локальному кошторисі та Відомості ресурсів. Роботи виконуються протягом 180 днів з моменту підписання Договору (п.2.1 Договору). Додатковою угодою № 1 від 18 .05.2015 Сторони домовились про виконання додаткових робіт загалом на суму 83 224,37 грн. На підтвердження виконання робіт на суму 61 990.52 грн., позивачем надані ОСОБА_1 виконаних робіт (КБ2в) за травень 2015 p., Загальну відомість ресурсів та Довідку про вартість виконаних робіт (КБ-3), Рахунок-фактуру № 27/05-15 від 27.03.2015, № 20/05-15 від 20.05.2015, № 22/04-15 від 22.04.2015, податкові накладні № 9 від 27.05.2015 на суму 20 870,52 грн., № 2 від 20.05.2015 на суму 41 120,00 грн., які зареєстровані належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних, Картку рахунку 3771. На підтвердження факт оплати послуг за вказаним Договором позивачем надані до суду банківські виписки.
Відповідно до Договору поставки товару № 281 від 25.11.2014 р., укладеного між позивачем (Покупець) та ТОВ «Донбасвугілля 2004» (Постачальник) та Специфікації № 1 Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товар: вугілля антрацит, сорт АО, фракції 25-50 мм на суму 2 630 004,00 грн., а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар; строк поставки товару - грудень 2014 р.; загальна вартість товару, що поставляється за даним Договором та Специфікацією № 1 - 2 630 004,00 грн. (п.1.3 Договору), також була підписана Специфікація № 2 від 05.03.2015 р. на суму 3 548 592,00 грн., строк поставки товару - до 10 квітня 2015 р. Умови поставки: залізничним транспортом на умовах СРТ - станція Самарівка Придніпровської залізниці. Ціна товару була змінена Додатковою угодою від 05.03.2015 р.. На підтвердження реального викоання вказаного договору позивачем надані: видаткові накладні № РН-0000026 від 01.04.2015, № РН-0000027 від 09.04.2015 на загальну суму 2 128 896,00 грн., залізнична накладна № 50498971, № 50498930, Відомість вагонів та Лист М15/04-01 від 09.04.2015, Рахунок-фактуру № СФ-0000027 від 09.04.2015., податкові накладні № 27 від 01.04.2015, № 28 від 09.04.2015, які зареєстровані належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних, Посвідчення про якість вугілля, Картку рахунку 6311, Картку рахунку 2011, Виробничі звіти квітень 2015 р., які засвідчують, що дане вугілля було використане у виробництві. На підтвердження оплати позивачем такого товару останнім надано до суду банківські виписки.
Означені документи були досліджені відповідачем в ході перевірки та відображені в ОСОБА_1, відповідачем не заперечується, що податкові накладні, спірні суми податкового кредиту за якими віднесені позивачем до податкового кредиту, виписані платниками податків, які на час їх оформлення знаходились в ЄДРЮОФОП, а також мали свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість.
Суд зазначає, що зміст наведених вище первинних документів, які виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку та копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи, в повній мірі відповідають вимогам як ПКУ так і ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме, містять назву документа, дату і місце складання, назви підприємств, від імені яких складено документи, відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (такі дані містяться в Договорах та актах).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання в квітні та травні 2015 р. товарів та послуг за наведеними вище Договорами, відповідачем субєктом владних повноважень не надано доказів, що вказані договори визнані в установленому порядку недійсними. Отже, позивачем було повністю дотримано всіх вимог ПК України з реалізації права на податковий кредит по операціях з означеними контрагентами, а задекларовані позивачем суми з ПДВ, зокрема з податкового кредиту з ПДВ в розмірі 548 490 грн., підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.
Посилання відповідача на відомості інформаційних баз даних та податкової звітності означених контрагентів позивача, за якими встановлено розбіжності між податковими зобов'язаннями таких контрагентів та податковим кредитом позивача не заслуговують на увагу, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, по веденню податкового обліку, по дотриманню правил за місцезнаходженням, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для таких контрагентів.
Суд відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).
Окремо суд відзначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись (нереальних правочинів), можуть бути: - або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України); - або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином); - або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. З ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Втім, відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача або за викладеними у акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.
Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення у квітні та травні 2015р. господарських операцій між позивачем та ПП «Камерон», ТОВ «КЛІМАТ ТЕХНІКА», ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ», ТОВ «Донбасвугілля 2004», ТОВ «Скела Терциум», а також правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з ПДВ суми в розмірі 548 490 грн. за означені періоди, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.
З огляду на відсутність порушення позивачем порядку формування податкового кредиту з ПДВ, відсутні підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість та відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій.
Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03.09.2015 прийнято відповідачем необґрунтовано, не відповідно до чинного законодавства, відтак позовні вимоги про скасування такого рішення підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 03.09.2015.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» сплачений судовий збір в розмірі 12 341,03 грн. (дванадцять тисяч триста сорок одна гривня 03 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1