Справа № 826/9869/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9869/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника відповідача - Ковтуна Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київський метрополітен» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась у суд із позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі - Комунальне підприємство), в якому просила визнати протиправними дії Комунального підприємства щодо відмови надати їй публічну інформацію на підставі Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про інформацію», а саме: копію договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між відповідачем та ВАТ «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві, а також копії всіх додатків до цього договору, зобов'язати Комунальне підприємство надати їй протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду запитувані копії документів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач є розпорядником публічної інформації, запитувана позивачем інформація відноситься до публічної, а тому у Комунального підприємства не було законних підстав для відмови у її наданні.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», зверталася до Комунального підприємства «Київський метрополітен» із запитом на отримання публічної інформації, а саме: копій договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між Комунальним підприємством та ВАТ «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві, та всіх додатків до нього.

Листом від 24 квітня 2015 року №11- Комунальне підприємство повідомило позивача про відсутність підстав для надання запитуваної інформації, посилаючись на те, що згаданий договір та додатки до нього містять персональні дані про осіб, які їх підписували, і ці особи не надали згоди на розголошення їх персональних даних.

Вважаючи протиправною таку відмову, позивач звернулась у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статей 32 та 34 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Зазначені базові конституційні права кореспондуються з правом кожного направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, закріпленим у статті 40 Конституції України.

У той же час, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на те, що норми Конституції України є нормами прямої дії, діяльність органів державної влади у сфері інформаційних відносин не повинна порушувати визначених Конституцією та законами України прав особи на доступ до інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, згідно статті 12 Закону, є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Положеннями статті 13 цього Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що засновником Комунального підприємства «Київський метрополітен» та органом, до сфери управління якого належить це підприємство, є Київська міська державна адміністрація. Відтак, відповідач є об'єктом комунальної власності міста Києва, діяльність якого здійснюється в тому числі за рахунок бюджетних коштів, у зв'язку з чим, має статус розпорядника інформації щодо використання бюджетних коштів.

Запитувана позивачем інформація стосується діяльності відповідача щодо розпорядження бюджетними коштами стосовно будівництва мостового переходу та метрополітену в м. Києві.

Так, з листа департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.03.2015 № 053-2216 слідує, що на будівництво Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві, а саме дільниці від станції «Глибочицька» до станції «Райдужна» з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина-Троєщина станом на 01.03.2015 надійшло фінансування з міського бюджету в розмірі 48 096,519 тис. грн, капітальні вкладення виконані на загальну суму 48 096,519 тис. грн.

Питання використання бюджетних коштів на фінансування будівництва такого значного об'єкта транспортної інфраструктури як мостовий перехід через річку Дніпро та лінії метрополітену в м. Києві є інформацією, яка становить суспільний інтерес. Оскільки ця інформація знаходиться у володінні розпорядника публічної інформації, вона має ознаки публічної.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно частин 1 - 4 статті 19 цього Закону запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частини 5 цієї норми запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 4 статті 20 цього Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів зазначає, що лист позивача від 14 квітня 2015 року, адресований Комунальному підприємству, відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та має усі ознаки запиту на отримання публічної інформації. У ньому вказується про те, що заявник звертається саме на підставі цього Закону.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що зазначений лист є зверненням позивача, направленим на підставі Закону України «Про звернення громадян», а не запитом на отримання публічної інформації.

Обговорюючи правомірність відмови у наданні запитуваної інформації, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Отже, до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження комунальним майном не може бути обмежено доступ за умови, якщо її надання не завдасть шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Наведених передумов для обмеження в доступі до інформації, яка запитувалась позивачем у її розпорядника, судом не встановлено. Також, ця інформація не відноситься за законом до конфіденційної, таємної чи службової.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні копії договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, укладеного між першим та ВАТ «ДОК-3», щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві, а також копій усіх додатків до цього договору.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання відповідача те, що згаданий договір та додатки до нього містять персональні дані про осіб, які їх підписували, і ці особи не надали згоди на розголошення їх персональних даних, з огляду на положення частини 7 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Отже, наявність персональних даних про осіб, які підписували документи, копії яких запитувались позивачем, не перешкоджало відповідачу у наданні запитуваної інформації. Більш того, частиною 5 статті 6 вказаного Закону встановлено, що не можуть бути обмежені дані про умови отримання бюджетних коштів чи комунального майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Також, відхиляється колегією суддів посилання відповідача на те, що у позивача на час розгляду справи наявна інформація, яка була предметом запиту, позаяк ці обставини жодним чином не звільняють розпорядника публічної інформації від виконання встановленого законом обов'язку щодо її надання.

Таким чином, відповідачем було порушено право позивача на доступ до публічної інформації і його дії не відповідають приписам чинного законодавства, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову.

Окрім того, безпідставними є посилання скаржника на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Так, положеннями частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про відмову в наданні інформації на запит позивач дізналась після отримання листа відповідача від 24 квітня 2015 року. Відтак, звернувшись до суду із позовом у травні 2015 року, вона не пропустила встановлений законом шестимісячний строк звернення за захистом своїх прав.

Посилання відповідача на приписи частин 4, 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено скорочений (місячний) строк звернення до суду, є недоречними, адже обставини справи не свідчать про те, що позивач скористалася досудовим порядок вирішення даного спору, і що нею оскаржуються будь-які рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі яких останнім може бути заявлено вимогу про стягнення коштів.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 16 жовтня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.