Справа № 820/555/13-а
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2013-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06 березня 2013 р. № 820/555/13-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Старосєльцевої О.В.,

за участі

секретаря судового засідання Салацької Я.І.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання незаконними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2011р. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.11.2012р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вважає спірні постанови незаконними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки рішення про відкриття виконавчого провадження прийнято органом ДВС всупереч закону, а саме після спливу строку пред'явлення до виконання постанови адміністративної комісії. Позивач дізнався та ознайомився з постановою про відкриття виконавчого провадження лише 17.01.2013 р., про постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.11.2012р. позивач дізнався 27.01.2013 року. Отже дії держаного виконавця щодо прийняття постанов та направленнях їх позивачу не відповідають вимогам чинного законодавства. Посилаючись на викладені вище мотиви, позивач просив заявлені вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила у позові відмовити з підстав необґрунтованості.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 12.04.10 р. постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Московської районної в місті Харкові ради № 8/14 на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1.700, 0грн.

Як з'ясовано судом з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вказана постанова була оскаржена гр. ОСОБА_1 до суду, але позов був залишений без розгляду.

Отже, згадане рішення про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу не втратило юридичної дії, в розумінні ст.17 Закону України Про виконавче провадження є виконавчим документом, підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

В ході розгляду справи судом встановлено, що у визначений законом строк постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Московської районної в місті Харкові ради № 8/14 від 12.04.2010р. була направлена для примусового виконання до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яким було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження, здійснювались дії по виконанню даного рішення, а 23.03.2011 року з посиланням на п.10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та факт отримання боржником пенсії в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Харківській області (знаходиться за адресою: м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх, тобто на території, на яку не поширюється територіальна юрисдикція даного органу державної виконавчої служби) була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ за належністю надісланий до відповідача, Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції. Зазначена постанова була надіслана на адресу боржника 23.04.2011р. (згідно супровідного листа від 23.03.2011 року № 13950).

26.04.2011р. відповідач, Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції фактично отримав від Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції постанову адміністративної комісії № 8/14 від 12.04.2010р. про накладення штрафу в розмірі 1.700,00грн. та постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.03.2011р., винесеної у зв'язку з направленням за належністю виконавчого документа.

13.10.2011р. постанова адміністративної комісії №8/14 від 12.04.2010р. про накладення штрафу в розмірі 1.700,00грн. була фактично одержана державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3, яка того ж дня прийняла рішення про відкриття виконавчого провадження з виконання згаданої Постанови №8/14.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2011р. була надіслана на адресу боржника супровідним листом вих. № 1147/9 без поштового повідомлення про вручення.

05.11.2012р. відповідачем, Дзержинським ВДВС ХМУЮ була винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Перевіряючи відповідність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2011р. та спірної постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.11.2012р. вимогам закону, а також відповідність вчинених відповідачем дій вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд відмічає, що правовідносини з приводу примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Системно проаналізувавши положення названого закону, суд доходить висновку, що законодавцем не деталізована процедура прийняття державним виконавцем до примусового виконання виконавчого документу, за яким раніше здійснювалось виконавче провадження іншим органом державної виконавчої служби, котрий прийняв рішення про направлення виконавчого документу за належністю.

У звязку з цим суд вважає, що при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження у означеному випадку (а фактично при прийнятті рішення про прийняття виконавчого провадження до виконання) державний виконавець не має обовязку перевіряти обставини збігу строку предявлення виконавчого документа до виконання, адже такі обставини мали бути перевірені тим органом державної виконавчої служби, котрий приймав первинне рішення про відкриття виконавчого провадження.

Подання стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження в означеному випадку законом також не вимагається.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що у спірних правовідносинах відсутні визначені ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" обставини, котрі виключають можливість прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Московської районної в місті Харкові ради № 8/14 від 12.04.10 р. в силу приписів КупАП та ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, оформлена належним чином, первісно подана до виконання в межах визначених законом строків та до належного органу ДВС, обов"язок позивача по здійсненню платежу в добровільному порядку не виконаний, хоча Постанова юридичної дії не втратила.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши обґрунтованість доводів сторін, суд приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б засвідчували порушення відповідачем процедури реалізації владної управлінської функції при винесенні спірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки виконавчий документ був одержаний відповідачем з іншого органу державної виконавчої служби в порядку передачі за належністю, то існування підстав для висновку про невідповідність закону спірної постанови про відкриття виконавчого провадження з матеріалів справи не вбачається. Доводи позивача про порушення органом державної виконавчої служби положень ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» на увагу не заслуговують.

Відсутні в матеріалах справи і фактичні дані на підтвердження невідповідності закону спірної постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 05.11.2012р., так як дане рішення було прийнято субєктом владних повноважень на підставах, у спосіб та в порядку, що визначені законом, з обставинами встановлених судом спірних правовідносин цілком узгоджується.

З огляду на викладене, вимоги позивача про скасування спірних постанов підлягають залишенню без задоволення, бо обґрунтованість доводів позивача не знайшла свого підтвердження судовим розглядом.

Разом з тим, суд при вирішенні спору бере до уваги, що згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2011р. була направлена позивачу (боржнику за виконавчим провадженням) простою кореспонденцією, тобто без повідомлення про вручення.

Відтак, дії державного виконавця щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши наявні у справі документи за правилами ст.86 КАС України, суд відмічає, що позивачем не подано належних та допустимих в розумінні ст.70 КАС України доказів протиправності спірних постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, так як отримавши належно оформлений виконавчий документ, поданий до примусового виконання в межах визначених законом строків, для виконання за належністю із іншого органу ДВС та за відсутності встановлених законом перешкод орган державної виконавчої служби не мав можливості обрати інший спосіб реалізації владної управлінської функції, окрім прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд зазначає, що позивач не оскаржує ані наявності обовязку по виконанню постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Московської районної в місті Харкові ради № 8/14 від 12.04.2010 р., ані правомірності та обгрунтованості розрахунку витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наявних у справі документів витікає, що у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив у повному обсязі дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України при вчиненні дій щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання незаконними дій та скасування постанови задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі державного виконавця Мирної Т.В., щодо надсилання постанови від 13.10.2011 р. "Про відкриття виконавчого провадження" без додержання вимог ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" без повідомлення про вручення.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 13.03.2013 року.

Суддя Старосєльцева О.В.