Справа № 2а-324/11
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2012 р. Справа № 152493/11/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гінди О.М.
суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.
за участі секретаря судового засідання Долинської А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третіх осіб Самбірської КЕЧ району про визнання дій командування військової частини протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
у квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом у якому просить визнати дії військової частини щодо відмови у переведенні житла з службового у загальне користування протиправними та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , КЕЧ Самбірського району звернутись з клопотанням до Новокалинівської міської ради про перевід квартири АДРЕСА_1 з службової у житлову загального користування. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вищезазначену службову квартиру він з сім`єю отримав, у 2001 році, як військовослужбовець, та за власні кошти провів у ній ремонт. На його звернення, відповідач відмовляється надати дозвіл на перевід з службової квартири у житлову загального користування, мотивуючи потребою частини у службовому житлі. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки він, прослуживши на військовій службі понад 39 років, має право на житло.
Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2011 року позов задоволено, мотивуючи тим, що сім`я ОСОБА_2 не має іншого житла, а відмова відповідача не ґрунтується на законі.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2011 року, а провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та те, що судом не враховані всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану постанову виходив з того, що іншого житла для сім`ї Юракова Самбірська КЕЧ району, в/ч НОМЕР_1 , Новокалинівська міська рада не має, а тому дії командира військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у виключені займаної позивачем квартири з числа службових до введення в дію нових нормативно-правових документів, не ґрунтуються на законі і є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції.
У ст. 18 ч. 1 КАС України, визначено чіткий перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Предметом спору є визнання дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у переведенні житла з службового у загальне користування протиправними та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , КЕЧ Самбірського району звернутись з клопотанням до Новокалинівської міської ради про перевід квартири АДРЕСА_1 з службової у житлову загального користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Враховуючи викладене та те, що військова частина є органом державної влади, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що даний спір предметно підсудний окружному адміністративному суду, а не місцеву загальному суду як адміністративному суду, що вказує на те, що дану адміністративну справу розглянуто та вирішено неповноважним судом.
Як вбачається з рішення виконавчого комітету Новокалинівської селищної ради Самбірського району Львівської області від 08.11.2001 року № 132 «Про розподіл житла військовослужбовцю ОСОБА_1 », квартиру АДРЕСА_1 включено до числа службових житлових та на підставі цього рішення видано ордер № 13 на вищезазначену двокімнатну службову квартиру, житловою площею 29, 3 кв.м. на ім`я ОСОБА_1 на склад сім`ї в кількості чотирьох осіб. (а.с. 7, 23).
Із довідки № 205 від 24.01.2011 року, виданої Новокалинівським ВУЖКГ, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 (а.с. 8).
Як вбачається з матеріалів справи та зазначив у судовому засіданні представник відповідача, підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і його вислуга років становить понад 39 років. (а.с. 4).
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.
Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Згідно із ч. 1 ст. 118 зазначеного Кодексу службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Пунктом 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Пунктом 2.2. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 N 577, передбачено, що у Міністерстві оборони України всі рішення щодо виключення житлового приміщення із числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення виключається із числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням, зокрема: у інших населених пунктах - начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальниками відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.
З аналізу наведених норм випливає, що порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком військової частини НОМЕР_1 , КЕЧ Самбірського району.
Оскільки відповідач не вважав необхідним ставити перед виконавчим комітетом питання про виключення жилого приміщення із числа службових, чинним законодавством не передбачено такий порядок вирішення спору шляхом примусової зміни статусу житла судовим рішенням, а тому в суду першої інстанції не було правових підстав зобов`язувати командування військової частини НОМЕР_1 і керівництво Самбірської КЕЧ району змінювати статус займаної ОСОБА_1 квартири з службової у житлову загального користування.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що безпідставним є посилання суду першої інстанції на ст. 125 ЖК України, як на підставу задоволення позову, оскільки дана норма Закону, передбачає умови виселення особи, котра займала службове приміщення, і не містить норми, яка передбачає можливість виключення жилого приміщення зі складу службових, якщо особа пропрацювала в установі більше ніж десять років.
Відповідно до вимог ст. 202 ч. 1 п. 4 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правомірними дії командира військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови позивачу в наданні клопотання до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про виключення займаної ним квартири зі складу службових, і судом не встановлено законних підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача звернутись з вищезазначеним клопотанням до міської ради.
Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2011 року у справі № 2а-324/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.Б. Заверуха

В.В. Ніколін