Справа № 804/5363/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2015 рокусправа № 804/5363/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року у справі № 804/5363/15 за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення в рахунок погашення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1126.25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що податковий борг виник внаслідок несплати Відповідачем податку на доходи фізичних осіб 1126.25 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року адміністративний позов в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

За результатами даних звіту за формою 1-ДФ, що подається нотаріусами щокварталу до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса про посвідчення договору купівлі-продажу (міни), про вартість кожного договору та суму сплаченого податку на підставі п.174.4 ст.174 ПКУ, податковим органом було виявлено факт отримання Відповідачем доходу, що за ознакою підпадає під оподаткування відповідно до п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України та складає 22525 грн., з яких сума податку у розмірі 1126.25 грн. сплачена не була.

У зв'язку з зазначеним та неподання у 2014 році декларації про доходи, 25.06.2014 року податковим органом на адресу Відповідача був надісланий лист №10125/17-4 з пропозицією в терміновому порядку подати річну декларацію та сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Однак, сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1126.25 грн. Відповідачем у добровільному порядку сплачена не була, що на думку податкового органу свідчить про необхідність її примусового стягнення у судовому порядку.

Правомірність стягнення несплаченої суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1126.25 грн. є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належна до сплати сума платником податку задекларована не була, грошове зобов'язання податковим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, п.54.3.2, 54.3.4-54.3.6 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України визначена не була, отже вважати зазначену суму заборгованості узгодженою немає підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Приписами п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є:фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Положеннями п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом;

Відповідно до п.167.1, 167.2. ст.167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Відповідно до п.174.1, 174.2 Об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування зокрема на об'єкт нерухомості. Об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення;

Положеннями п.174.3 ст.174 Податкового кодексу України Особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини. Термін подачі декларації до 1 травня року наступного за звітним, а подається така декларація в податкову інспекцію за місцем проживання платника податків.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до обов'язків платника податку на доходи фізичних осіб відноситься також самостійне декларування та його сплата з майна, отриманого за договором дарування за ставкою 5% від вартості оподаткованого майна.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для донарахування Відповідачу податку на доходи фізичних осіб було виявлення податковим органом факту отримання нею доходу за договором дарування частки квартири від 29.05.2013 року у загальному розмірі 22525.00 грн., сума податку з якої у розмірі 1126.25 грн. сплачена не була.

Внаслідок несплати зазначеного податкового зобов'язання та неподання податкової декларації за 2013 рік, 25.06.2014 року податковим органом на адресу Відповідача був направлений лист №10125/17-4 з пропозицією здійснити такі дії.

Але, як зазначає податковий орган, станом на 07.04.2015 року податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб сплачено не було, що свідчить про можливість його стягнення у примусовому порядку.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені висновки податкового органу безпідставними з огляду на наступні обставини.

Положеннями ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Також , пунктом 59.1. ст.59 Податкового Кодексу України визначено, що разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У відповідності з п. 95.1. ст.95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Отже, у разі неподання платником податків обов'язкової декларації та отримання податковим органом інформації щодо наявності у нього об'єкту оподаткування, податкове зобов'язання такого платника визначається контролюючим органом шляхом винесення податкового повідомлення рішення. При цьому, стягнення податкового зобов'язання за податковим повідомленням рішенням можливе лише після його належного узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатом отримання інформації про несплату Відповідачем податку на доходи фізичних з осіб з отриманого за договором дарування майна та неподання декларації за 2013 рік, податковим органом не приймалися податкові повідомлення рішення про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання у розмірі 1126.25 грн..

Отже, сума податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1126.25 грн. в даному випадку узгоджена не була, що в свою чергу свідчить про неможливість її віднесення до суми податкового боргу та як наслідок стягнення у примусовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року у справі № 804/5363/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко