Справа № 826/11156/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант»

до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві

третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

про визнання протиправними дій, скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» (надалі - позивач, ПрАТ «ВПБФ «Атлант») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві(надалі також – відповідач), третя особа Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, в якому просить:

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 47221931 від 17.04.2015р. та постанови від 12.05.2015р. про арешт коштів боржника протиправними;

- постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження 47221931 від 17.04.2015р. визнати незаконною та скасувати.

- постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника від 12.05.2015р. визнати незаконною та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що виконавче провадження відрито на підставі виконавчого документу що не набрав законної сили. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, щодо задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що постанову яка слугувала підставою для відкриття спірного виконавчого провадження, на час подання до виконавчої служби, набрала законної сили, а відтак підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, письмових заперечень з приводу заявленого позову не подав, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Постановою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 26.03.2015р. № 3-2603/2-10/10-20/2603/09/02 на Приватне акціонерне товариство «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності накладено штрафні санкції у розмірі 1 096 200,00грн.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 15.04.2015р. подано до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві вказану постанову разом із заявою про примусове виконання такої .

Постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 17.04.2015р. відкрито виконавче провадження № 47221931 з виконання Постанови Департаменту ДАБІ у Київській області, щодо стягнення з ПрАТ «ВПБФ «Атлант» заборгованості у розмірі 1 096 200,00грн.

Крім того Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 12.05.2015р. винесено Постанову про арешт коштів боржника..

Позивач вважає вказані постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві незаконними, а дії щодо їх винесення протиправними, у зв’язку із чим звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т.ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Правові засади виконання рішень визначені Законами України від 24.03.1998 № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21.04.1999 № 606 ХIV «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Вказаними нормативно-правовими актами врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку; основи організації та діяльності державної виконавчої служби; її завдання; правовий статус працівників органів державної виконавчої служби; процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень.

В силу статті 11 Закону №606-XIV на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цих Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

Крім того, згідно з ч.1, 2 ст.17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

При цьому, статтею 19 Закону №606-XIV визначено підстави для відкриття виконавчого провадження, згідно якої державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, що мало місце в даному випадку.

В той же час, ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №606-XIV у виконавчому документі зазначаються: У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання щодо відкриття виконавчого провадження, Законом на державного виконавця покладено лише обов’язок щодо встановлення відповідності поданого до виконання виконавчого документа вимогам Закону України «про виконавче провадження», при цьому достовірність наведених у виконавчому документі відомостей не перевіряється.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 26.03.2015р. № 3-2603/2-10/10-20/2603/09/02, така міститься всі необхідні реквізити, передбачені ст. 18 Закону №606-XIV, подана за належністю та у строки встановлені для пред’явлення виконавчого документа до виконання, а доказів, що на момент відкриття провадження державному виконавцю було повідомлено про оскарження такої постанови, суду не надано.

За таких обставин, у відповідача не було жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, а тому позовні вимоги в частині визнання дій Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 47221931 від 17.04.2015р. протиправними задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 32 зазначеного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з частиною четвертою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Як встановлено судом яз наявних матеріалів справи, а також наданих позивачем пояснень, про існування даного виконавчого провадження, йому стало відомо лише 29.05.2015р., тобто після винесення вказаної постанови.

Враховуючи, що станом на день винесення вказаної постанови про накладення арешту на кошти боржника, позивачем добровільно постанову Департаменту ДАБІ у Київській області виконано не було, а відповідачу не було відомо про оскарження такої у судовому порядку, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача, щодо винесення вказаної постанови.

Що ж стосовно решти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, Постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 26.03.2015р. № 3-2603/2-10/10-20/2603/09/02 отримана позивачем 02.04.2015р.

Листом від 14.04.2015р. №115/01, що отриманий третьою особою 15.04.2015р., позивачем повідомлено Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про оскарження вказаної постанови в судовому порядку.

З наявних матерів справи вбачається, що Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2015р. відкрито провадження у справі № 826/7187/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов, в тому числі і щодо скасування постанови від 26.03.2015р. № 3-2603/2-10/10-20/2603/09/02. На даний час рішення у вказаній справі не прийнято.

Відповідно до вимог п.29 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою КМУ від 6 квітня 1995 р. № 244 (із змінами та доповненнями) оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З аналізу фактичних обставин справ вбачається, що постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 26.03.2015р. № 3-2603/2-10/10-20/2603/09/02, яка слугувала підставою для відкриття виконавчого провадження № 47221931, як на час винесення спірної постанови, так і на даний час не набрала законної сили, а отже не може вважати виконавчим документом, в розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1.5.1 зазначеної Інструкції передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: зокрема, назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа.

З оскаржуваної постанови вбачається, що така містить невірно зазначені дату прийняття виконавчого документу, зокрема замість 26.03.2015р. зазначено 27.02.2014р., а також дату набрання виконавчим документом законної сили. Аналогічного змісту недостовірні дані містить такої і Постанова від 12.05.2015р. про арешт коштів боржника.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи суд приходить до переконання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 47221931 від 17.04.2015р..

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника № 47221931 від 12.05.2015р..

Судові витрати в сумі 292,32грн. присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій