Справа № 2-а-629/10
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2010-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
Справа №2-а-629/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2010 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Циганка М. О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу в порядку письмового провадження за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Пр илуки Чернігівської області про визнання дій управління щодо відмови у нарахуванні та виплаті державної соціальної допомоги дітям війни протиправними та зобов'язання управління нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу як дитині війни

встановив:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області про визнання дій управління щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому щомісячної соціальної допомоги протиправною, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11,2004р. № 2195 (далі Закон) за періоди 2009 року, за 2010 рік по момент звернення до суду, та поновити пропущений строк звернення до суду.

Мотивує свої вимоги тим, що він відповідно до ст. 6 (Закону) є дитиною війни. У звязку з цим йому на підставі ст. 6 Закону виплачувана пенсія повинна підвищуватися на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивачу така допомога не виплачувалась, хоча положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» в частині обмеження права на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. № 2195 визнані Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня ухвалення рішення, тому оскільки відповідач не здійснив виплату належної позивачу допомоги передбаченої ст.6 Закону, він і просить суд визнати дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому щомісячної соціальної допомоги протиправними, зобов'язати останнього нарахувати та виплатити позивачеві щомісячну соціальну допомогу до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. № 2195 за періоди 2009 року, за 2010 рік по момент звернення до суду, також поновити пропущений строк звернення до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, але згідно адміністративного позову, просив суд слухати справу за його відсутності .

Відповідач в судове засідання не зявився, проте ним попередньо надано письмове заперечення проти позову, у якому він посилається на те, що Верховною Радою України рішення щодо відновлення норм, які були визнані неконституційними не приймалось, посилаються, що вказані правовідносини регулюються Постановою КМУ від 28.05.2008 р. №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», на виплату даного підвищення до пенсії не визначено видатки держави, та не виділено відповідні кошти, а виплата зазначених надбавок здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно ж Бюджетного кодексу України бюджетні зобовязання та платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет, а згідно ч.2 ст.73 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, крім того згідно ч. З ст. 28 вказаного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.І цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом,

тому зазначений мінімальний розмір пенсії за віком для перерахунків чи підвищення пенсій застосовується, а тому вимоги позивача щодо підвищення пенсії вважає незаконними, про..! суд відмовити у задоволенні позову, та розглядати справу без участі їх представника.

Суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на осн: наявних у суду матеріалів, оскільки позивач та відповідач просили суд справу слухати в відсутність, та такі в судове засідання не зявились.

Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступні підстав.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2010 року в задоволенні ви> позивача, щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено, та позове вимоги позивача про визнання дій управління Пенсійного фонду України щодо відмови нарахуванні та виплаті йому щомісячної соціальної допомоги протиправними, зобовяз; відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу до пенсії в розмірі 30 мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист ді війни» від 18.11.2004р. № 2195 (далі Закон) за період з 01 січня 2009 року по 23 березня 20' року залишені без розгляду.

Судом встановлено, так позивач має правовий статус «Дитина війни», що підтверджуєті пенсійним посвідченням, і такий згідно штемпеля Прилуцького міськрайонного суду зверну до суду з адміністративним позовом 24.09.2010 року (а. с.2,4).

Відповідно до ст. 6 (Закону), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утрима чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на З0 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціаль захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втр; працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реал із; конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального закону дітьми війни.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до ст. 6 Закону, піс внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошо утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачуєте підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п.п.2 пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону Українш «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. щодо внесення змін до Закону визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або пс окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухваленні Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того, ЗУ «Про Державний бюджет на 2009 рік», «Про державний бюджет на 2010 ріж» не передбачено ніяких обмежень у застосуванні ст. (6 Закону).

Відповідач, не нараховуючи належну суму доплати до пенсії, посилається на положенні статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».ч.З передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим час: першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, признач; згідно з цим Законом. Тобто, як зазначає відповідач, ця норма забороняє застосовуваї мінімальний розмір пенсії, встановлений цією статтею, для визначення розмірів иен. відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», але це посилання є хис оскільки наявність такої норми та відсутність іншого закону який би встановлюй» мінімальний розмір пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позиі конститу ційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пен. віком, як це встановлено в статті 6 (Закону).

Відповідно до ст. 7 (Закону), фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з геих має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на думку суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на : тримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі наведеного, суд вважає дії управління Пенсійного фонду України щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачеві щомісячної соціальної допомоги за період з 24 березня 2010 року по 24 вересня 2010 року (по момент звернення до суду) протиправними, а тому його позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. № 2195 за період 24 березня 2010 року по 24 вересня 2010 року (по момент звернення до суду) підлягають задоволенню, з урахуванням проведених виплат.

Задовольняючи позовні вимоги, на підставі ст.94 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача сплачений ним при подачі заяви судовий збір.

На підставі наведеного, ст.152 Конституції України, ст. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 ЗУ «Про загальнообо'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 2,18,71,86,94,158 -163,186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області про визнання дій управління щодо відмови в нарахуванні та виплаті щомісячної соціальної допомоги дітям війни за період з 24 березня 2010 року по 24 вересня 2010 року (по момент звернення до суду) протиправними - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 24 березня 2010 року по 24 вересня 2010 року (по момент звернення до суду) протиправними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Прилуки Чернігівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 24 березня 2010 року по 24 вересня 2010 року(по момент звернення до суду), з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. Циганко