Справа № 2-а-3093/11
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-3093 2011 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2011 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши в смт. Іванків у письмовому провадженні справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовами (обєднаними ухвалою суду в одне провадження), в якій» просять визнати неправомірними дії відповідача по виплаті їм підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їм підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ОСОБА_15, ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_35, ОСОБА_26, ОСОБА_25, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з 01.11.2007 року, ОСОБА_16, ОСОБА_19 з 01.01.2008 року, ОСОБА_34 з червня 2010 року, ОСОБА_33 з 01.01.2007 року, ОСОБА_32, ОСОБА_29, ОСОБА_27, ОСОБА_13, ОСОБА_24, ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_8 з 09.07.2007 року, ОСОБА_31 з 10.11.2007 року, ОСОБА_22, ОСОБА_23 з листопада 2007 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з 01.01.2010 року, ОСОБА_3, ОСОБА_36 з травня 2010 року, ОСОБА_1 з вересня 2010 року, ОСОБА_11 з 01.10.2009 року, ОСОБА_30, ОСОБА_28, ОСОБА_2 за період, передбачений законом, ОСОБА_12, ОСОБА_14 з 01.10.2007 року по 30.11.2010 року з подальшим нарахуванням доплати у такому ж розмірі.

В обґрунтування вимог вказують, що вони, як діти війни, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни мають право на отримання щомісячної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак, така допомога відповідачем виплачувалась у значно меншому розмірі.

4 Позивачем надано відповідь відповідача, де зазначено про відсутність коштів для такої виплати, так як не передбачена стаття видатків у бюджеті Пенсійного фонду України на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни. Пенсійний фонд діяв відповідно до бюджетного законодавства та постанов КМ України.

Позивачі у судове засідання не заявилася, у позовах просили справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи, у запереченні позовні вимоги не визнав повністю, просить справу розглянути без участі представника управління. Наполягали на застосуванні строку позовної давності, передбаченого ст..99 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступного.

Судом встановлено, що кожен з позивачів є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», так як народилися: ОСОБА_1 13.10.1938 року, ОСОБА_2 04.10.1940 року, ОСОБА_3 25.09.1937 року, ОСОБА_36 10.10.1939 року, ОСОБА_5 23.06.1937 року, ОСОБА_6 17.03.1938 року, ОСОБА_7 26.09.1938 року, ОСОБА_8 15.02.1931 року, ОСОБА_9 15.09.1940 року, ОСОБА_10 02.07.1938 року, ОСОБА_11 03.01.1940 року, ОСОБА_12 22.01.1938 року, ОСОБА_13 02.10.1933 року, ОСОБА_14 05.11.1936 року, ОСОБА_15 29.04.1935 року, ОСОБА_16 24.12.1938 року, ОСОБА_17 27.05.1938 року, ОСОБА_18 01.06.1945 року, ОСОБА_19 26.09.1935 року, ОСОБА_20 04.01.1942 року, ОСОБА_21 01.03.1942 року, ОСОБА_22 20.09.1935 року, ОСОБА_23 07.04.1938 року, ОСОБА_24 06.12.1929 року, ОСОБА_25 27.02.1939 року, ОСОБА_26 20.05.1937 року, ОСОБА_27 18.01.1941 року, ОСОБА_28 07.11.1936 року, ОСОБА_29 14.07.1941 року, ОСОБА_30 25.04.1935 року, ОСОБА_31 05.01.1939 року, ОСОБА_32 06.02.1939 року, ОСОБА_33 15.10.1940 року, ОСОБА_34 09.01.1938 року, ОСОБА_35 13.02.1938 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачі мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІV, набрав чинності 01.01.2006 р.)

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено, а відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції..

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, п.12 ст.71 «Про Державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, 22.05.2008 року зворотньої дії в часі не має, відтак на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Тому задоволенню підлягають вимоги позивачів лише з моменту звернення до суду (враховуючи 6-місячний строк позовної давності, на якому наполягає відповідач визначений на поштових конвертах чи безпосередньому поданні позову до суду). Підстав для поновлення пропущеного строку позовної давності позивачами на надано, оскільки вони щомісячно отримували зазначену допомогу у меншому розмірі, ніж передбачено Законом, який був належним чином оприлюднений, а отже знали про порушення їх прав і мали можливість звернутися за захистом своїх прав раніше.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до і дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містять законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van 1 v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, зазначені виплати, як і їх нарахування, проводяться саме Пенсійним фондом, тому посилання відповідача на те, що KM України не вніс на розгляд ВР України пропозиції щодо приведення у відповідь нормативних актів, не є підставою для порушення визначених Законом прав позивачів з боку відповідача.

Суд вважає, що позовні вимоги не мають обмежуватися терміном, з метою захисту прав позивачів, оскільки на весь період дії чинної редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплати мають здійснюватися у розмірі, нею передбаченому, і тому обмеження терміном змусить позивачів - людей похилого віку - повторно звертатися до суду кожні пів року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача у майбутньому сплачувати основну та додаткову пенсію відповідно до наведених норм Закону, суд вважає, безпідставними, оскільки такий спосіб захисту порушеного прав; зобов'язання вчинити певні юридичні дії у майбутньому не передбачений чинним законодавством України, тому поз цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 152 Конституції України, ст. 1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського с з прав людини», ст. 122, 79, 161-163, 256 ч.2 ч.1 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35 допомоги, як дитині війни, у розмірах, менших, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнати незаконними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іванківської районі Київської області здійснити перерахунок підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вже виплачених сум та стягнути перераховані кошти:

ОСОБА_1, ОСОБА_33 з 18.09.2010 року, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_25, ОСОБА_28, з 01.06.2010 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з 23.09.2010 року, ОСОБА_8 з 25.05.2010 року, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_34, з 26.05.2010 року, ОСОБА_21, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_29 Адольфііні, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, з 30.05.2010 року, ОСОБА_35 з 27.05.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити у справі негайне виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного Адміністративного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: