Справа № 2-а-276/10
Суддя: Гальченко І. В.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(справа розглянута в письмовому провадженні)

05 лютого 2010 року м.Волноваха

Суддя Волноваського районного суду, Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом БІКБУЛАТ ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобов*язання нарахувати недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям - війни», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить поновити пропущений строк для звернення до адміністративного суду та стягнути недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються щомісячно на 30% мінімальної пенсії за віком. Але їй така надбавка не виплачувалась. Доплата до пенсії за 2006-31.XI.2008р.р. склала 3792,30 грн. Просить прийняти рішення, яким зобов*язати відповідача нарахувати їй доплату до пенсії у сумі 3792,30 грн. (а.с.3-6).

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву (а.с. 17-18).

На підставі ч. З ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути вказаний адміністративний позов на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи і яких достатньо для розгляду адміністративної справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлені обставини, які підтверджуються такими доказами.

ОСОБА_3 народилася 03.02.1941 році та мешкає за адресою: с.Рибінське, вул. Молодіжна, 33, має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення, наявною в матеріалах справи /а.с. 7-8/.

Відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який встановлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно цього ж Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Статтею 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (3235-15) було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15), запроваджуються з 01 січня 2006 року,/а статтею 6 - протягом 2006 року поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

В 2006 році урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена.

Поряд з цим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 «визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, що набрав чинності з 01 січня 2007 року (із змінами від 15 березня 2007 року), с затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн.. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, суд вважає, що з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України, відповідно до статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни, тому вимоги позивача щодо нарахування зазначеної доплати за 2007 рік підлягають задоволенню саме з цієї дати.

Що стосується задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача компенсувати позивачу недоотриману суму доплати у певному розмірі суд відмовляє, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. До того ж, сплата недоотриманої суми доплати може бути здійснена відповідачем тільки після її нарахування.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування позивачу підвищення до пенсії відповідно до Закону У країни «Про соціальний захист дітей війни».

Але оскільки позивач звернувся до суду лише 21.12.2009р., а просить зобов*язати нарахувати та виплатити йому допомогу за період з 01.01.2006року по 31.Х1.2008р., він пропустив строк позовної давності. Підстав для поновлення йому строку позовної давності немає, оскільки позивач сам не просить поновити йому строк позовної давності (а.с.6). Відповідач просить застосувати строк позовної давності (а.с.17).

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв*язку з пропуском позивачем строку позовної давності, поновити який він не просив.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18,87,94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства У країни, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог БІКБУЛАТ ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям - війни» - ВІДМОВИТИ.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: