Справа № 755/9581/14-а
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9581/14-а
Провадження № 2-а/755/220/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бондар О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції відділення фонду соціального страхування від нещасного випадку у Васильківському районі Дніпропетровської області про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом та стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат і компенсації, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчої дирекції відділення фонду соціального страхування від нещасного випадку у Васильківському районі Дніпропетровської області про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом та стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат і компенсації посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу у червні 1971 року до Васильківського комбінату промбудматеріалів бетонником. 17.06.1971 року стався нещасний випадок на виробництві, в зв'язку з чим він став інвалідом ІІ групи із 100% втратою професійної працездатності та 60% втратою загальної працездатності. Рішенням народного суду Васильківського району від 14.04.1972 року йому визначена сума відшкодування шкоди у сумі 78 карбованців 01 копійка, а рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 1999 року - 36 грн. 15 коп. Розрахунок втраченого заробітку проведений із середньої заробітної плати за січень - квітень 1992 року та коефіцієнтів підвищення заробітної плати по підприємству з 01.05.1992 по 01.08.1996 р.р. Підвищення тарифних ставок у період з 01.08.1996 по 01.12.1999 р.р. до суми відшкодування шкоди не були враховані. В зв'язку з чим, йому виплачується розмір відшкодування у значно меншому розмірі. З 01.01.2013 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн., а тому з врахуванням співвідношення розміру відшкодування шкоди, встановленого при його призначенні до розміру законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати у розмірі, який становить 2,06, розмір страхової виплати з 01.01.2013 року має становити 2509 грн. 08 коп. Тому просить суд встановити йому розмір щомісячної виплати відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у сумі 2509 грн. 08 коп.; зобов'язати відповідача здійснювати виплати у розмірі 2509 грн. 08 коп. щомісяця до проведення чергового підвищення мінімальної заробітної плати; нарахувати йому суму, яку він недоотримував протягом останніх трьох років.

Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшли письмові заперечення проти позову в яких просить суд відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в червні 1971 року був прийнятий на роботу до Васильківського комбінату промбудматеріалів бетонником. 17 червня 1971 року ОСОБА_1 отримавши завдання від змінного майстра був поставлений на обслуговування бункерів інертних і в'яжучих матеріалів, під час виконання якого відбувся відрив лівої руки в плечовому суглобі, що підтверджується актом № 1 про нещасний випадок на виробництві від 17.06.1971 року (а.с.5-6).

За висновком МСЕК від 04.03.1975 року серія б/с № 141116 ОСОБА_1, встановлена стійка втрата професійної працездатності 70% та 2 група інвалідності, безстроково.

Розмір відшкодування шкоди потерпілому був визначений рішенням народного суду Васильківського району Дніпропетровської області від 14 квітня 1972 року, а саме: рішенням стягнуто з Васильківського комбінату промбудматеріалів на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди суму 78 руб. 01 коп., щомісячно починаючи з 27.08.1971 року по 27 серпня 1973 року (а.с.8).

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 1999 року стягнуто з Васильківського комбінату промбудматеріалів на користь ОСОБА_1 одноразово 1202 грн. заборгованості по відшкодуванню втраченого заробітку станом на 01.12.1999 року та надалі щомісячно, починаючи з 01.12.1999 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Васильківського комбінату промбудматеріалів по 36 грн. 15 коп. втраченого заробітку до наступного підвищення заробітної плати (а.с.9-10).

Справу ОСОБА_1 підприємство «Васильківський комбінат промбудматеріалів» 03.12.2002 року передало до відділення у Васильківському районі з встановленим розміром відшкодування шкоди станом на 01.04.2001 року в сумі 36 грн. 15 коп., відповідно до довідки від 03.12.2002 року № 45 (а.с.20).

Відділення у Васильківському районі продовжило виплачувати щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 на підставі документів особової справи потерпілого, переданій підприємством відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності» № 1105-ХІV.

Згідно з вимогами законодавства Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснює державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, в тому числі відшкодування матеріальної шкоди потерпілим та членам їх сімей.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року визначено, передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюється Фондом - тобто зміна та перевірка робочими органами Фонду вказаних в документах даних законом не передбачена, а виплати проводяться у відповідності до вимог Закону.

В своїх запереченнях відповідач зазначає, що перерахунки щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 здійснювались правильно, відповідно до підстав, визначених у ст. 29 Закону № 1105-ХIV, розділу 3.8 «Перерахування розміру щомісячної страхової виплати у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки» Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 24.04.2007 р. № 24 та з урахуванням вимог абзацу третього частини першої статті 34 Закону № 1105-ХIV, а саме: у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

В 2009 році ОСОБА_1 звертався з листом на який отримав відповідь з Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю від 07.05.2009 року № 013-Д0779/26-54, в якій йому повідомлено, що відповідно до п. 11 Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної працівникам та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаної з їх роботою, затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 22.12.61 №483.25, що були чинними на час отримання ОСОБА_1 17.06.1971 року травми на виробництві та встановлення, втрати професійної працездатності, розмір відшкодування шкоди, заподіяної працівнику або службовцю каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, визначається відповідно до ступеня втрати працівником професійної працездатності та розміру його середньомісячного заробітку, обчисленого за 12 календарних місяців до ушкодження здоров'я, і пенсії, призначеної у зв'язку з даним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Підстав для перерахунку сум відшкодування шкоди (крім випадків зміни ступеня втрати професійної працездатності) законодавством про відшкодування шкоди до 1992 року не було передбачено.

У 1992 році у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати та зростанням цін на споживчі товари та послуги постановами Кабінету Міністрів України були передбачені заходи щодо соціального захисту населення, а саме: перерахунок раніше визначених розмірів відшкодування шкоди з 1 січня та 1 травня 1992 року, відповідно до постанов Уряду від 31.12.92 №391 та від 26.05.92 №276.

Так, з 1 січня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1991 №391 вперше було передбачено перерахунок раніше визначених сум відшкодування шкоди, виходячи із середньомісячного заробітку за IV квартал (жовтень-грудень) 1991 року за професією відповідного розряду або посади виробничого підрозділу (дільниці, цеху), де потерпілий працював до професійного захворювання або каліцтва. Визначений відповідно до ступеня втрати професійної працездатності розмір відшкодування шкоди підвищують на фактичний коефіцієнт підвищення тарифних ставок, що склався з 1 грудня 1991 року (на деяких підприємствах у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати з 1 грудня 1991 року тарифні ставки підвищували з 1 січня 1992 року). Перерахована таким чином сума відшкодування шкоди мала виплачування у новому розмірі до 1 травня 1992 року.

З 1 травня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.92 №276 передбачався перерахунок розміру відшкодування шкоди виходячи із середньомісячного заробітку за січень - квітень 1992 року робітників тієї професії, розряду, роботи, яку виконував потерпілий на час одержання травми або професійного захворювання, відкоригованого підвищення на величину фактичного підвищення ставок і посадових окладів.

Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 1999 року, розрахунок розміру втраченого заробітку 36 грн. 15 коп. підприємством проведено виходячи із середньої заробітної плати ОСОБА_1 за січень-квітень 1992 року (2518,38 крб.) та коефіцієнтів підвищення заробітної плати по підприємству з 01.05.92 по 01.08.1996 року. З урахуванням цього розміру втраченого заробітку визначено суму заборгованості за період з 01.08.96 по 01.12.1999 року не було.

Відповідно до п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.93 №472 (зі змінами і доповненнями від 18.07.94 №492 та 03.10.97 №1100) розмір втраченого потерпілим заробітку підлягає перерахунку у зв'язку із зростанням тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємства.

Отже, при постановленні рішення Дніпровським районним судом міста Києва від 23 грудня 1999 року, не було враховано можливе підвищення тарифних ставок на підприємстві з 01.08.1996 по 01.12.1999 р.р., а тому і розмір суми заборгованості за цей період не був визначений та не визначено втрачений заробіток з урахування підвищення тарифних ставок на підприємстві з 01.08.1996 по 01.12.1999 р.р.

Відповідно до ч. 3 п. 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.93 №472 (зі змінами і доповненнями від 18.07.94 №492 та 03.10.97 №1100) визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню у бік зменшення не підлягає.

Оскільки, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 1999 року було зменшено розмір втраченого заробітку, раніше визначеного рішенням народного суду Васильківського району Дніпропетровської області від 14 квітня 1972 року, тому є підстави вважати, що було порушено права позивача.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.99 № 1105-ХІV, доручення Президента України від 15.03.2012 року «Щодо забезпечення послідовного впровадження державної політики щодо підвищення стандартів життя» та на виконання пункту 8 витягу з протоколу 69 засідання Кабінету Міністрів України від 10.09.2012 року правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була прийнята постанова від 21.09.2012 року № 31 «Про внесення змін до постанови правління Фонду від 30.03.2012 року № 15».

Вищезазначена постанова передбачає проведення перерахунку страхових виплат потерпілим та членам їх сімей, які отримують щомісячні страхові виплати станом на 01.09.2012 року та яким перерахунок цих виплат здійснювався відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до 01.03.2007 року в межах бюджету Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на 2012 рік на такі коефіцієнти: у 2006 році - 1,367 та у 2007 році - 1,292.

Такий перерахунок зроблений ОСОБА_1 та оформлений постановою від 28.09.2012 р. №0402/113/113/35 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.09.2012 р. згідно з постановою правління Фонду від 21.09.2012 № 31» (а.с.34).

Перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 був здійснений також станом на 01.03.2013 року на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» (зі змінами), на коефіцієнт 1,149 (а.с.35).

Отже, з 01.03.2013 року ОСОБА_1 отримує щомісячну страхову виплату у розмірі 265 грн. 99 коп.

Розмір відшкодування шкоди визначений рішенням народного суду Васильківського району Дніпропетровської області від 14 квітня 1972 року в сумі 78 крб. 01 коп. з урахуванням пенсії в сумі 42 крб. 39 коп. Оскільки ОСОБА_1 пропрацював на виробництві менше одного повного місяця, тому загальна сума втраченого заробітку визначена такою, що не може перевищувати 1,5 тарифної ставки даного працівника або ж 144 крб. 40 коп.

Розмір мінімальної заробітної плати з 26.11.1971 року складав 70 крб., а тому співвідношення розміру втраченого заробітку до розміру мінімальної заробітної плати становило 2,06 (144,40 : 70=2,06).

Оскільки, на день визначення розміру відшкодування шкоди у 1999 році рішенням Дніпровського районного суду від 23 грудня 1999 року в розмірі 36 грн. 15 коп. не був врахований розмір мінімальної заробітної плати, який на той час становив 74 грн., а також коефіцієнт підвищення тарифних ставок за період з 01.08.1996 по 01.12.1999 р.р., тому розмір відшкодування шкоди при 100% втрати професійної працездатності мав складати на грудень 1999 року 152 грн. 44 коп.

Враховуючи те, що з 01.12.2013 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн., тому з врахуванням співвідношення розміру відшкодування шкоди, встановленого при його призначенні до розміру законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати у розмірі, який становить 2,06, розмір страхової виплати з 01.12.2013 року повинен становити 2509 грн. 08 коп.

Відповідно до ст.29 Закону перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї потерпілого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України під час затвердження Державного бюджету України з урахуванням пропозицій, вироблених шляхом переговорів представники професійних спілок, власників або уповноважених ними органів , які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладання генеральної угоди. Розмір мінімальної заробітної плати переглядається залежно від зростання індексу цін на споживчі товари і тарифів на послуги за угодою сторін колективних переговорів. Оскільки відповідно до законодавства про оплату праці розмір мінімальної заробітної плати залежить від загального розміру середньомісячної заробітної плати, то перерахування сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у галузях національної економіки з 1 березня призведе до того, що перерахування сум щомісячних страхових виплат буде проведено двічі з урахуванням однієї і тієї ж підстави.

Перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду відповідно до п. 3.8.2. Порядку перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду від 27.04.2007 р. №24, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.06.2007 р. № 715/13982 ( зі змінами).

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод,.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права, і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що розмір відшкодування шкоди в сумі 36 грн. 15 коп. встановлений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 1999 року порушує безпосередньо права позивача на нормальне існування, а тому позовні вимоги в частині встановлення позивачу розмір щомісячної виплати відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у сумі 2509 грн. 08 коп. та зобов'язання відповідача здійснювати виплати у розмірі 2509 грн. 08 коп. щомісяця до проведення чергового підвищення мінімальної заробітної плати підлягають задоволенню.

Щодо вимог про нарахування позивачу суми, яку він недоотримував протягом останніх трьох років, то цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано розрахунку суми, яка на його думку підлягає стягненню, а з наявних в матеріалах справи доказів суд позбавлений можливості встановити розмір недоотриманих суд саме за останні три роки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 22, 46, 64, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 17, 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ст. 10 Закону України «Про оплату праці», Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.93 №472 (зі змінами і доповненнями від 18.07.94 №492 та 03.10.97 №1100), Порядком перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду від 27.04.2007 р. №24, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 22.06.2007 р. №715/13982 (зі змінами), ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 267 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції відділення фонду соціального страхування від нещасного випадку у Васильківському районі Дніпропетровської області про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом та стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат і компенсації задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 розмір щомісячної виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у сумі 2509 грн. 08 коп.

Зобов'язати Виконавчу дирекцію відділення фонду соціального страхування від нещасного випадку у Васильківському районі Дніпропетровської області здійснювати виплати у розмірі 2509 грн. 08 коп. щомісяця до проведення чергового підвищення мінімальної заробітної плати.

В решті позову відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. О. Яровенко