Справа № 2508/2215/2012
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2508/2215/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Бригинець М.М. Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про оскарження дій і бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання нарахувати додаткову пенсію та здійснити її виплату, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання незаконними дії відповідача щодо ненарахування і невиплати за період з 22.08.2010 року по 2011 рік додаткової пенсії в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від мінімальної заробітної плати як особі, віднесеної до категорії 4, нарахування і виплата яких передбачена ст. 37, 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату за період з 2010 року по 2011 рік додаткової пенсії в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від мінімальної заробітної плати як особі, віднесеної до категорії 4, нарахування і виплата яких передбачена ст. 37, 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Справу розглянуто Козелецьким районним судом Чернігівської області у скороченому провадженні.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 березня 2012 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 01.01.2010 року по 18.09.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційних скарг, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення від 24.01.1994 року серія НОМЕР_1 та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стаття 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Незважаючи на вимоги ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачці вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до постанови КМ України, а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з постановою КМ України, відповідач неправомірно виплачував доплату до пенсії та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного Чорнобильського Закону.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачка має право на перерахунок та виплату додаткової пенсії та доплати до пенсії встановлених ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від мінімальної заробітної плати, то суд правомірно відмовив у їх задоволенні, оскільки така допомога виплачується Управлінням праці та соціального захисту населення, а не відповідачем.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд першої інстанції врахував обставини справи, а тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, та вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 червня 2012 року - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.