Справа № 2-а-2111/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2111/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеевій О.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ВВ1 № 145844 від 16.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2011 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Варвинського районного суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ВВ1 № 145844 від 16.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, мотивуючи свої вимоги тим, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що о 18 год. 25 хв. 16.06.2011 року позивач, керуючи автомобілем Опель /держ. номер НОМЕР_1/ в м. Києві, був зупинений інспектором ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва, який звинуватив його в порушенні вимог п.2.9 Правил Дорожнього Руху України.

Відповідачем був складений протокол від 16.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АА1 № 490941 та винесена оскаржувана постанова серії ВВІ № 145844 від 16.06.20.11 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що Правила Дорожнього Руху не порушував, оскаржувана постанова винесена працівником ДАІ безпідставно, а викладені в ній дані не відповідають фактичним обставинам справи, що мають суттєве значення для справи.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день, час та місце ро-

згляду справи, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутності /а.с.19/.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, наполягав на їх задоволенні /а.с.3-4/.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття» 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ІМ3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2011 року інспектором ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва сержантом міліції ОСОБА_3 відносно позивача був складений протокол про

... . ... /'

адміністративне правопорушення .серії АА1 № 490941 за порушення ним вимог пункту .2.9 Правил дорожнього руху України.

Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що о 18 год. 25 хв. 16.06.2011 року позивач керував автомобілем «Опель» /держ. номер НОМЕР_1/ по вулиці Фрунзе м. Києва, тримаючи засіб звязку /мобільний телефон/ в руках під час руху, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України

Відповідно до п.2.9 д) Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ч.2 ст.122 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність - є, зокрема, порушення водіями транспортних засобів правил користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук /за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання/.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами норм КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до статті 251 КУпАП до доказів відносять протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Разом з тим зібрані по справі про адміністративне правопорушення докази повинні містити достовірну інформацію, підтверджувати наявність правопорушення, місце, час його скоєння, наявність свідків, потерпілих при обставинах, які встановлюються, винність особи у вчиненні правопорушення.

У відповідності до положень вимог ст. 251 КУпАП, в підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявні протокол від 16.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АА1 № 490941 та винесена відповідачем оскаржувана постанова від 16.06.2011 року серії ВВ1,№ 145844 і є одними з доказів в справі про адміністративне правопорушення.

За приписами статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача субєкта владних повноважень. Інших оформлених з дотриманням визначеного законом порядку доказів, крім тих, які є у матеріалах справи, в підтвердження факту порушення позивачем вимог п. 2.9 Правил Дорожнього Руху України, на розгляд суду не надано. Відповідно ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на Основі наявних доказів.

Відповідно до статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, протокол від 16.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АА1 № 490941 та постанова серії ВВ1№ 145844 від 16.06.2011 року розглядаються як докази у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Мотивуючи обґрунтованість адміністративного позову, позивач зазначає, що винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, в протоколі про адміністративне правопорушення, надаючи пояснення відповідачу, також вказував на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП». оскільки мобільним телефоном під час керування транспортним засобом він не користувався.

Відповідач в судове засідання не зявився, не надіслав своїх заперечень проти адміністративного позову та інших доказів на спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації Транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Незважаючи на категоричне заперечення позивачем вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем не зазначено мотивів відхилення доказів, на які посилався водій транспортного засобу.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи,, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність у матеріалах справи показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото чи кінозйомки, пояснень свідків події дає підстави мати сумніви відносно обєктивності накладення адміністративного стягнення та наявності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, взагалі.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. При винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а відповідач при винесенні вищезазначеної оскаржуваної постанови не діяв відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, а тому зазначена постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню позовна вимога, заявлена позивачем, щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки даний вид судочинства здійснюється згідно Кодексу адміністративного судочинства України, а закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення можливе в разі розгляду справи за Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.2.9 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., ст.ст. 8-12, 14, 70-72, 159-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.2 ст.122, ст.ст. 251, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва сержанта міліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ВВ1 № 145844 від 16.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 16.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії ВВ1 № 145844, винесену інспектором ДПС ВДАІ Подільського району м. Києва сержантом міліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП на ОСОБА_2 Руслана Олексійовича у вигляді штрафу в сумі 430 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1 гривню 70 копійок судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4