Справа № 2-а-505/10
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2010-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа 2-А-505/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

30.09.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Миколаївській області (далі - відповідач) про скасування постанови від 22.09.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він не здійснював обгону транспортного засобу 22.09.2010 року на автодорозі Ульянівка-Миколаїв (с. Новогригорівка Вознесенського району), оскільки вказана ділянка має дві смуги для руху в одному напрямку і він здійснював випередження автомобіля, на смугу зустрічного руху не виїжджав.

Посилаючись на протиправність постанови через відсутність доказів вчинення ним правопорушення, повязаного з недотриманням Правил дорожнього руху, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав в позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення на позов, зазначаючи, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП є правомірним відповідно до діючого законодавства.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача інспектором ДПС Коблевської роти з обслуговування доріг державного значення ОСОБА_2 - на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП складений 22.09.2010 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП - порушення правил обгону, а саме: 22.09.2010 року в с. Новогригорівка Вознесенського району (автодорога Ульянівка-Миколаїв) позивач, керуючи автомобілем «Ваз 2105» номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 14.6-г Правил дорожнього руху.

Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 заперечував проти порушення Правил дорожнього руху, субєкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрав доказ, який підтверджує наявність складу правопорушення та спростовує свідчення позивача. Таким доказом є письмове пояснення свідка ОСОБА_3, зазначені пояснення свідка судом не досліджувалися по причині відсутності свідка за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повернутим поштовим рекомендованим повідомленням про його відсутність, а також довідкою адресного сектору ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про те, що вказана особа не значиться зареєстрованою за вказаною адресою. Відповідач на запит суду про уточнення адреси свідка відомостей не надав. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що пояснення зазначеного свідка були не безсторонні, суд враховує останню обставину, яка є обєктивною. В даних умовах притягнення до адміністративної відповідальності повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, важливим є питання довіри громадян під час виконання цієї публічної функції та неупередженості, достатності гарантій, щоб відкинути всі легітимні підстави сумніватися в його упередженості. За таких умов неможливості дослідити показання зазначеного свідка як доказ через не зазначення вірної адреси, суд цей доказ до уваги при вирішенні спору не приймає. Інших доказів, які підтверджували б скоєння правопорушення позивачем, відповідач не надав.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2) , яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення, у зв'язку недостатнім обґрунтуванням доказами вчиненого правопорушення, підлягає скасуванню і справа направляється на новий розгляд до органу (посадової особи), що її постановив, оскільки не були з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Юрисдикція щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не покладена на суди (ст. 17 ч. 2 п. 3 КАС України).

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову ВЕ 254949 від 22.09.2010 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Постанова виготовлена в повному обсязі 09.11.2010 року.

Суддя: О.Є.Старжинська