Справа № 459/3504/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"15" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/15192/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Рецебуринський Ю.Й., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 02.10.2013р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо невлючення до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи позивача в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р. та невиплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зобов'язати відповідача включити вказаний період до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача виплатити грошову допомогу, яка передбачена п.7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову посилався на те, що він в червні 2013 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області із заявою про включення періоду роботи з 17.02.1976р. по 10.07.1978р. на посаді медичної сестри фізкабінету в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, однак відповідачем йому було відмовлено з тих підстав, що відсутні дані про те чи відноситься даний заклад до закладів державної чи комунальної власності.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 02.10.2013р. позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо невключення до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи позивача в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р. та невиплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зобов'язано відповідача включити до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, стаж роботи позивача в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р. та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено п.7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2015р. скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо невключення до стажу роботи позивача періоду роботи в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р. відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням періоду роботи в санаторії-профілакторії Львівського заводу "Кінескоп" на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р., який дає право на призначення за вислугою років відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У касаційній скарзі представник Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправних дій пенсійного органу та зобов'язання включити до стажу роботи який дає право на призначення пенсії за вислугу років стаж роботи позивача в санаторії-профілакторії Львівського заводу «Кінескоп» на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р., оскільки посада і заклад передбачені в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, що є підставою для зарахування відповідного періоду до спеціального стажу.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалююче нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції передчасно задоволено позовні вимоги про виплату позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно п.7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач із такою вимогою не звертався до відповідача.

Колегія суддів погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не може, оскільки, всупереч вимогам ст. ст. 11, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду ухвалено по недостатньо з'ясованим і перевіреним обставинам справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. № 909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно з яким робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санаторно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Згідно із приміткою 2 вказаного Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію, незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

При вирішенні справи судами попередніх інстанцій не встановлено з якої посади вийшов на пенсію позивач та чи отримував позивач до призначення пенсії за віком іншу пенсію, тобто судами не перевірено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує право на виплату особі грошової допомоги.

При цьому, вирішуючи спір та вказуючи на те, що позивач не заявляв вимоги до відповідача про виплату грошової допомоги, апеляційний суд не врахував відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області від 18.06.2013р., в якій роз'яснюється позивачу підстави відмови у виплаті вказаної допомоги. В запереченнях проти позову, в апеляційній та касаційній скаргах підставою для відмови в задоволенні позову відповідач зазначає відсутність даних про форму власності санаторія-профілакторія Львівського заводу "Кінескоп", а не про відсутність спору в цій частині позову.

Крім того, ухвалюючи рішення про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням періоду роботи в санаторії-профілакторії Львівського заводу "Кінескоп" на посаді медичної сестри фізкабінету з 17.02.1976р. по 10.07.1978р., який дає право на призначення за вислугою років відповідно до п.п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд апеляційної інстанції не перевірив доводів відповідача, що даний період роботи вже врахований позивачу у стаж, з врахуванням якого позивачу призначено пенсію за віком. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача із заявою про перехід з одного виду пенсії (за віком) на іншу (за вислугу років).

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведених вище мотивів, судові рішення не можна вважати обґрунтованими, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За правилами ч.2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області задовольнити.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 02.10.2013 р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2015р. скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Рецебуринський Ю.Й.

Пасічник С.С.