Справа № 821/2620/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2620/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представника позивача - Оржинської Е.І.

представників відповідача - Вєтрова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції в Херсонській області до Державного підприємства "Великокопанівське лісове господарство" про часткове зупинення виробництва, зупинення реалізації продукції, зупинення надання послуг у мисливстві, визнання незаконними дій директора ДП «Великокопанівське лісове господарство» щодо видання наказів та скасування наказів про проведення полювання, -

встановив:

12 серпня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції в Херсонській області (далі - позивач, ДЕІ) до Державного підприємства "Великокопанівське лісове господарство" (далі - відповідач, ДП «Великокопанівське ЛМГ») з позовними вимогами про часткову заборону виробничої діяльності державного підприємства, шляхом заборони експлуатації свердловини № 17-348 для зрошення лісового розсадника, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та зміну підстав позову від 14 вересня 2015 року, просить:

- частково зупинити виробництво (виготовлення) продукції пов'язаної з вирощуванням лісових культур Державним підприємством «Великокопанівське лісомисливське господарство»;

- зупинити реалізацію продукції (вирощених лісових культур) Державним підприємством «Великокопанівське лісомисливське господарство»;

- зупинити надання послуг у мисливстві, а саме проведення полювання на території мисливських угідь Державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство»;

- визнати незаконними дії директора Державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство» Ю.В. Савлук щодо видання наказу «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124 та наказу «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175;

- скасувати наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124;

- скасувати наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач в адміністративному позові зазначив, що в період з 20.07.2015 року по 31.07.2015 року ДЕІ проведено перевірку дотримання ДП «Великокопанівське ЛМГ» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт №01-10. В період з 20.07.2015 року по 31.07.2015 року також було проведено перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства щодо ведення мисливського господарства та полювання, за результатами якої складено акт №03-14/78. В ході проведення перевірки встановлено, що проект організації та розвитку мисливського господарства ДП «Великокопанівське ЛМГ», який розроблено Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням Українська лісовпорядна експедиція у 2008 році не погоджений в установленому порядку в порушення ч.3 ст.28 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання». В процесі своєї господарської діяльності відповідачем без дозволу на користування надрами, здійснюється забір води з артезіанської свердловини №17-348, що є порушенням ст.ст. 16, 19, 24 Кодексу України про надра, в подальшому вирощені лісові культури реалізуються юридичним та фізичним особам. Наведене на думку позивача вказує на взаємозв'язок між вирощуванням лісових насаджень, їх реалізацію та використанням підземних вод без спеціального дозволу. З посиланням на норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про мисливське господарство та полювання», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та заявах про його уточнення.

Відповідач 04 вересня 2015 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Одним з основних видів діяльності підприємства є проведення заходів з відтворення лісів, організації лісонасіннєвої справи і лісових розсадників. Для господарсько-побутового водозабезпечення та зрошення лісового розсадника використовується вода зі свердловин. Для експлуатації артезіанської свердловини №17-348 відповідач має дозвіл на спеціальне водокористування № Укр 17.25-ХР виданий 27.12.2013 року з терміном його дії до 01.01.2017 року. Використання даної свердловини відбувається лише в протипожежних цілях. В межах Херсонської області діє цільова обласна програма «Ліси Херсонщини» на 2010-2015 роки, затверджена рішенням 1 сесії обласної ради 5 скликання від 21.10.2010 року №1458, відповідно до якої розвиток лісового та мисливського господарства області здійснюється за напрямком підвищення рівня лісистості до оптимального, для цієї мети на підприємстві щорічно висаджуються лісові культури. Полив лісового розсадника у 2015 році з використанням артезіанської свердловини не здійснювався, до того ж відповідач не здійснює реалізацію сіянців. Так, відповідно до наказів по Державному агентству лісових ресурсів України від 19.03.2015 року №101 та від 09.04.2015 року №132 було безкоштовно передано сіянці сосни кримської підприємствам Херсонської області: ДП «Голопристанське ЛМГ», ДП «Збур`ївське ЛМГ», ДП «Новотроїцьке ЛМГ» та підприємствам Запорізької області ДП «Василівське ЛМГ», ДП «Приморське ЛГ», ДП «Мелітопольське ЛМГ». Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові, врахувавши позицію відповідача, дослідивши надані сторонами матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі наказу №308 ДЕІ у Херсонській області від 13 липня 2015 року «Про проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства» посадовими особами позивача в період з 20.07.2015 року по 31.07.015 року проведено планову перевірку дотримання ДП «Великокопанівське ЛМГ» вимог природоохоронного законодавства щодо ведення мисливського господарства та полювання; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За наслідками проведеної перевірки складено:

- Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №01-10/38;

- Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо ведення мисливського господарства та полювання №03-14/78.

Висновком акту перевірки №01-10/38, серед інших, є наступне порушення «спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) не отримано на свердловину, фактично підземна вода зі свердловин може використовуватись для зрошення лісового розсаднику та вирощування посадочного матеріалу» (а.с. 13).

Висновком акту перевірки №03-14/78 є наступні порушення «1. У ДП «Великокопанівське ЛМГ» дозвіл на утримання диких тварин у неволі відсутній. 2. Проект організації та розвитку мисливського господарства, не погоджений в установленому порядку».

07 серпня 2015 року ДЕІ винесено припис №05-17/9 згідно якого відповідачу, серед іншого, необхідно:

- оформити спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами). Не здійснювати забір підземної води зі свердловини для зрошення лісового розсаднику та вирощування посадочного матеріалу без спеціального дозволу на користування надрами. Термін виконання 07.01.2016 року.

- отримати Дозвіл на утримання диких тварин у неволі. Термін виконання до 01.09.2015 року.

- погодити в установленому порядку Проект організації та розвитку мисливського господарства. Термін до 01.09.2015 року.

Зафіксовані порушення стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

ДП «Великокопанівське ЛМГ» надало до суду дозвіл на спеціальне водокористування від 23.12.2013 року №Укр 17.25 Хрс термін дії до 01 січня 2017 року, найменування та місце розташування водозбирних споруд та випусків стічних вод: свердловини №17-347, 17-348, 17-2, 17-197, 17-217, 17-218, 17-349, 17-67.

Таким чином, відповідач має спеціальний дозвіл на свердловину №17-348, яка за даними позивача використовується без отримання такого дозволу.

Наявність або відсутність правових підстав для часткового зупинення виробництва, зупинення реалізації продукції, зупинення надання послуг у мисливстві, визнання незаконними дій директора ДП «Великокопанівське лісове господарство» щодо видання наказів та скасування наказів про проведення полювання є предметом розгляду в справі.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», в частині Законом України «Про мисливське господарство та полювання».

Преамбула до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає, що цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч.1 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Згідно з преамбулою до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною (ст.1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Права та обов'язки позивача передбачені в Законі України «Про охорону навколишнього природного середовища», а Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» регулює державний нагляд в сфері господарської діяльності та встановлює права та обов'язки учасників цих відносин.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є спеціальним для спірних правовідносин.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю) (абз.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду (ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб'єкта господарювання згідно із законом (ч.9 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом (ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

ДЕІ на підставі акту №01-10/38, яким зафіксовано порушення ст.ст. 16,19,21,23 Кодексу України про надра, просить суд частково зупинити виробництво (виготовлення) продукції пов'язаної з вирощуванням лісових культур Державним підприємством «Великокопанівське лісомисливське господарство» та зупинити реалізацію продукції (вирощених лісових культур) Державним підприємством «Великокопанівське лісомисливське господарство», з тих підстав, що в процесі даної діяльності використовується вода зі свердловини №17-348.

Надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення (ст.21 Кодексу України про надра).

Відповідач здійснює експлуатацію свердловини №17-348 (яка згідно акту перевірки використовується без дозволу на спеціальне користування) на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 23 грудня 2013 року № Укр 17.25 Хрс терміном дії до 01.01.2017 року. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки вони є похідними від помилкових висновків позивача.

Щодо позовних вимог зупинити надання послуг у мисливстві, а саме проведення полювання на території мисливських угідь Державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство»; визнати незаконними дії директора Державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство» Ю.В. Савлук щодо видання наказу «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124 та наказу «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175; скасувати наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124; скасувати наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175, суд зазначає наступне.

Державне регулювання у галузі мисливського господарства та полювання здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень (ч.1 ст.4 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

До повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських рад у галузі мисливського господарства та полювання належить: затвердження відповідних програм розвитку мисливського господарства; вирішення в установленому порядку питань надання і користування мисливських угідь;вирішення інших питань у межах своїх повноважень (ст.9 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку (ч.2 ст.21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок (ч.1 ст.21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Користувачі мисливських угідь забезпечують упорядкування мисливських угідь, наданих їм у користування.

Порядок проведення упорядкування мисливських угідь визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища (ст.28 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» в редакції чинній на момент складання проекту організації та розвитку мисливського господарства ДП «Великокопанівське ЛМГ» в 2008 році).

В матеріалах справи знаходиться Проект організації та розвитку мисливського господарства ДП «Великокопанівське ЛМГ» (далі - Проект), який містить підписи начальника експедиції, головного інженеру, начальника партії та напис інв.№ У-425. прим.2.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено ч.3 ст.28 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

На момент складання документу в 2008 році Закон України «Про мисливське господарство та полювання» діяв у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про мисливське господарство та полювання»» від 20.04.2004 року №1695-ІV, а стаття 28 не мала третьої частини, що враховуючи ст.58 Конституції України є підставою для відхилення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Також, відповідно до Рішення Конституційного суду України за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, судом встановлено помилковість позиції ДЕІ, в частині необхідності погоджувати проект, який належним чином погоджений в 2008 році.

ДЕІ стверджує, що відповідач не має право використовувати мисливські угіддя на території Скадовського району для мисливства та полювання, однак позивач не надав доказів використання відповідачем мисливських угідь на території Скадовського району. Натомість в акті перевірки №03-14/78 вказано, що загальна площа мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» відповідно рішення Херсонської обласної ради ХХХ сесії шостого скликання від 08.08.2014 року №1076 «Про надання мисливських угідь у користування ДП «Великокопанівське ЛМГ»» становить 14760,6 га., які знаходяться на території Цюрупинського та Голопристанського районів.

Далі вказується на укладання між відповідачем та Херсонським обласним управлінням лісового та мисливського господарства типового договору про умови ведення мисливського господарства від 22.08.2014 року №2/47 з терміном дії до 08.08.2029 року.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Форма договору встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (ч.3,4 ст.21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

З матеріалів справи судом встановлено, що наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124 та наказ «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175 погоджені в установленому порядку Херсонським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Херсонською обласною державною адміністрацією 19 липня 2013 року (для наказу від 28.05.2013 року №124) та 10 жовтня 2014 року (для наказу 08.09.2014 року №175).

Строки полювання (конкретна дата відкриття та закриття полювання на певний вид мисливських тварин, дні полювання протягом тижня) та порядок його здійснення, а також норма добування мисливських тварин визначаються користувачем мисливських угідь у межах строків, визначених цим Законом, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями та доводяться користувачами мисливських угідь до відома громадськості (ч.2 ст.19 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Окремо суд зазначає, що наказ про «Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» в мисливський сезон 2013/2014 році» від 28.05.2013 року №124 вичерпав свою дію моментом закінчення мисливського сезону 2013-2014 року, а наказ Про проведення полювання на території мисливських угідь ДП «Великокопанівське ЛМГ» від 08.09.2014 року №175 містить кінцеву дату 31 січня 2015 року, тобто на момент розгляду справи обидва накази вичерпали свою дію.

Суд звертає увагу позивача, що норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не передбачають скасування наказів про проведення полювання, визнання неправомірними дій посадових осіб по виданню даних наказів та не передбачають зупинення вирощування саджанців лісових культур державним підприємством, оскільки все це не пов'язано з виробництвом (виготовленням), реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг.

Позивач не навів жодних доказів, які вказують на протиправність дій відповідача при винесенні спірних наказів, а погодження спірних наказів уповноваженими органами та відповідність дій відповідача вимогам Закону України «Про мисливське господарство та полювання» доводить протилежне.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бочан проти України (N 2)» (Заява N 22251/08 §42) зазначено, що «…для того, щоб "цивільний" аспект пункту 1 статті 6 Конвенції був застосовним, має існувати спір щодо "права", яке можна небезпідставно назвати таким, що визнане національним законодавством, незалежно від того, чи захищене це право Конвенцією. Спір має бути дійсним та серйозним; він може стосуватися не лише фактичної наявності права, але й меж і способу його здійснення; і, насамкінець, результат провадження має бути безпосередньо вирішальними для зазначеного права, при цьому самих лише опосередкованих зв'язків або непрямих наслідків не достатньо для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції».

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд враховує наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87 КАС України).

Згідно з преамбулою до Закону України «Про судовий збір» цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

З 01 вересня 2015 року до Закону України «Про судовий збір» внесено зміни в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (абз.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Так, за подання суб'єктом владних повноважень до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру належить сплатити судовий збір за ставкою, яка дорівнює 1 розміру мінімальної заробітної плати (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою (абз.2 ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»).

14 вересня 2105 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог та зміну підстав позову, виклавши в прохальній частині заяви шість вимог немайнового характеру, з яких чотири є новими, в порівнянні з вимогами викладеними в заяві про уточнення позовних вимог (прохальної частини) від 31 серпня 2015 року.

Таким чином, позивач повинен сплатити 4872,00 грн. (1218,00*4) судового збору.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 02 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Херсонській області до Державного підприємства "Великокопанівське лісове господарство" про часткове зупинення виробництва, зупинення реалізації продукції, зупинення надання послуг у мисливстві, визнання незаконними дій директора ДП «Великокопанівське лісове господарство» щодо видання наказів та скасування наказів про проведення полювання - залишити без задоволення.

Стягнути до Державного бюджету України судовий збір в сумі 4872 грн. 00 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Херсонській області (), шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 06 жовтня 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 5.1.2.