Справа № 804/13514/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу до Державного підприємства державний науково-дослідний і впроваджувальний центр стандартизації та сертифікації продукції гірничорудної промисловості про стягнення заборгованості у розмірі 639,10 грн., -
03.09.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу до Державного підприємства «Державний науково дослідний і впроваджувальний центр стандартизації та сертифікації продукції гірничорудної промисловості» про стягнення заборгованості у розмірі 639, 10 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Державне підприємство «Державний науково дослідний і впроваджувальний центр стандартизації та сертифікації продукції гірничорудної промисловості» зареєстровано в УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів. Відповідач має заборгованість перед позивача у різниці між сумою пенсії призначеної згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, що працював у відповідача.
Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Вивчивши матеріали справи та письмові докази, надані сторонами, суд встановив.
Згідно зі статтею 6 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором.
Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» ( далі - Закон № 1977-ХІІ) різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.
На виконання наведеної норми зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв 24.03.2004 року постанову № 372 про затвердження Порядку, який визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, зокрема, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право вказані особи.
Відповідно до пункту 9 вищезазначеного Порядку різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.
Судом встановлено, що управління ПФУ згідно із Законом № 1977-ХІІ призначило пенсію колишнім науковим працівникам, які працювали у відповідача на посадах, що дають право на призначення пенсії відповідно до статті 24 цього Закону, що підтверджується копіями довідок позивача про підтвердження трудового стажу, які знаходяться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед УПФУ в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по відшкодуванню витрат на виплату пенсій станом на 26.08.2015 року становить 639,10 грн., що підтверджується повідомленнями про суму витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів на 2015 рік.
На час розгляду справи вищезазначена заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з Відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 02.10.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2