Справа № 820/5788/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 жовтня 2015 р. № 820/5788/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світлофор" до Харківської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Світлофор", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, у якому, з урахуванням уточнень, просить суд: скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 87000001/2015/000387/2 від 06.03.2015 року; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2015/00268 Харківської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2015 року Харківською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 87000001/2015/000387/2, яким було збільшено митну вартість товарів, внаслідок чого збільшились митні платежі позивача за заготовки на 160071,57 грн. та за плівку на 33082,14 грн., а в загальній сумні на 193153,71 грн. Також, 06.03.2015 року відповідачем було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2015/00268. Позивач вважає, що вказані рішення Харківської митниці ДФС є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача. Позивач вказав, що надані під час митного оформлення документи, які підтверджують митну вартість товару, безпідставно не були прийняті відповідачем до уваги та митним органом безпідставно було витребувано додаткові документи. Також, позивач зазначив, що митним органом було неправомірно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в письмових запереченнях наданих до суду, зазначив, що 06.03.2015 року для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем до митного поста "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС була подана митна декларація МД №807100000/2015/006940 на товари "Заготовки для автомобільних номерних знаків" та "Плівка термотрансферна чорна", Виробник: UTAL Sp.z.o.o., Польща. Під час перевірки наданих документів у митного органу виникли сумніви щодо повноти заявлення декларантом всіх складових митної вартості товару. Харківською митницею ДФС були здійснені процедури консультацій з декларантом та запропоновано у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. У звязку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості значно менший рівня на ідентичні довари, що оформлювалися у найближчий час до часу митного оформлення оцінюваного товару, та декларантом не було надано вичерпний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та було скориговано митну вартість заявлену декларантом відповідно до статті 59 Митного кодексу України за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 27.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світлофор" (покупець) та JSC Solution House (продавець) укладено контракт №1, відповідно до умов якого Продавець зобовязується продати та відвантажити, а Покупець прийняти та оплатити товар: заготовки, та інші необхідні матеріали, обладнання та інструменти для виготовлення автомобільних номерних знаків (виробництва польської фірми UTAL Sp.z.o.o.). Найменування, кількість та ціна вказані в специфікаціях, які є невідємною частиною даного контракту (а.с. 102-107).

Відповідно до умов вищевказаного контракту позивачем було придбано товар та для здійснення митного контролю та митного оформлення 06.03.2015 року представником ТОВ "Світлофор" до митного поста "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС подано митну декларацію № 807100000/2015/006940 на товари "Заготовки для автомобільних номерних знаків" та "Плівка термотрансферна чорна", Виробник: UTAL Sp.z.o.o., Польща.

Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, позивачем разом із вказаною митною декларацією до митного органу було подано: картку обліку; міжнародну автомобільну накладну №2015/04 від 03.03.2015 р.; Прайс-лист виробника №б/н від 23.02.2015 р.; Рахунок-фактуру (інвойс) SH Nr 000307 від 27.02.2015 р.; Контракт з фірмою JSC Solution House №1 від 27.03.2014 р.; Специфікацію № 6 від 27.02.2015 р.; Сертифікат про походження товару PL/MF/AK 0616587 від 27.02.2015 р., Внутрішній інвойс від виробника від 27.02.2015 р.; комерційну пропозицію від 23.02.2015 р.; лист від 19.09.2014 р. про відсутність взаємозалежності між позивачем та постачальником; опис товарів від 19.09.2014 р.; протокол ціни від 27.02.2015 р.; копію митної декларації країни відправлення 15PL39402OE0009352 від 27.02.2015 р.

Розрахована декларантом митна вартість товару згідно з наданими документами становить 58550,00 Євро (1503911,96 грн.).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості оцінюваного товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що заявлена позивачем митна вартість менша, ніж митна вартість аналогічних товарів, імпортованих зазначеним підприємством в найближчий час до часу експорту оцінюваних товарів. Зокрема, встановлено, що заявлена митна вартість зменшилась у порівнянні з попередніми митними оформленнями, які здійснювались позивачем за цим же контрактом: "Заготовки для автомобільних номерних знаків" з 1.70 євро/шт. до 1.30 євро/шт. та "Плівка термотрансферна чорна" з 124 євро/шт. до 70 євро/шт. При цьому декларантом не було надано жодного документа на обґрунтування причин зниження вартості товарів. У зв'язку з чим митним органом було запропоновано декларанту подати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-еп; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (бажано ДП "Держзовнішінформ" або ДП "Укрпромзовнішекспертиза") та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, окремим повідомленням декларанта було повідомлено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту оцінюваного товару № 1 складає 9,444 євро/кг., товару № 2 складає 49,60 євро/кг.

Проведення консультації та витребування додаткових документів відображено у електронних повідомленнях декларанту (а.с. 53-54).

Декларантом додатково не були надані документи щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів. Натомість від декларанта ТОВ "Світлофор" 06.03.2015 року надійшов лист за вих.№541 про неможливість надання додаткових відомостей та з проханням прийняти рішення щодо визначення митної вартості за наявним рівнем цін в митниці, не дотримуючись 10-денного терміну (а.с. 52).

Харківською митницею ДФС 06.03.2015 року було прийнято Рішення № 87000001/2015/000387/2 про коригування митної вартості товарів, яким позивачу було скориговано митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та складено Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2015/00268 (а.с. 124-127).

У графі 33 оскаржуваного рішення митний орган в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58, 60-64 Митного кодексу України послався на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв'язку з виявленими і непідтвердженими розбіжностями в документах, в зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу України та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості. Наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар за фактами митних оформлень ЄАІС: МД №807100000/2015/4697 від 16.02.2015 р. призводить до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, зв'язку з чим митний орган і зробив коригування митної вартості за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) відповідно до вимог ст. 59 МК України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється в порядку, визначеному статтею 52 Митного кодексу України.

Відтак, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною 6 статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості оцінюваного товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що заявлена позивачем митна вартість менша, ніж митна вартість аналогічних товарів, імпортованих зазначеним підприємством в найближчий час до часу експорту оцінюваних товарів.

Представником відповідача у судовому засідання надано пояснення, що підставою для здійснення порівняння заявленої митної вартості оцінюваного товару стала наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар за фактом митного оформлення у ЄАІС митної декларації №807100000/2015/004697 від 16.02.2015 року, яке здійснювалося позивачем за цим же контрактом.

Так, митним органом встановлено, що заявлена митна вартість у МД №807100000/2015/006940 від 06.03.2015 року зменшилась у порівнянні з попереднім митним оформленням за МД №807100000/2015/004697 від 16.02.2015 року, які здійснювались позивачем за цим же контрактом, а саме: "Заготовки для автомобільних номерних знаків" з 1.70 євро/шт. до 1.30 євро/шт. та "Плівка термотрансферна чорна" з 124 євро/шт. до 70 євро/шт.

Тобто, ТОВ "Світлофор" за одним контрактом здійснив митне оформлення товарів "Заготовки для автомобільних номерних знаків" та "Плівка термотрансферна чорна" за МД №807100000/2015/004697 від 16.02.2015 року, МД №807100000/2015/006940 від 06.03.2015 року, митна вартість яких за 17 днів зменшилась з 1.70 євро/шт. до 1.30 євро/шт. (заготовки для автомобільних номерних знаків), з 124 євро/шт. до 70 євро/шт. (плівка термотрансферна чорна).

У зв'язку з чим митним органом було запропоновано декларанту подати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-еп; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (бажано ДП "Держзовнішінформ" або ДП "Укрпромзовнішекспертиза") та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 53). Також, окремим повідомленням декларанта було повідомлено, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту оцінюваного товару № 1 складає 9,444 євро/кг., товару № 2 складає 49,60 євро/кг (а.с. 54).

Суд зазначає, що декларантом додатково не були надані документи щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів. Натомість від декларанта ТОВ "Світлофор" 06.03.2015 року надійшов лист за вих.№541 про неможливість надання додаткових відомостей та з проханням прийняти рішення щодо визначення митної вартості за наявним рівнем цін в митниці, не дотримуючись 10-денного терміну (а.с. 52).

Отже, суд вважає, що сумніви митного органу у задекларованій позивачем вартості товару є обґрунтованими, оскільки у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби міститься інформація про вищу, аніж задекларована, ціну ідентичних товарів, а назва декларанта та продавця товарів збігається, що може свідчити про їх пов'язаність. Крім того, механізм оплати, передбачений контрактом (не пізніше 90 банківських днів з моменту отримання товару), унеможливив надання бухгалтерських та банківських документів, які могли б підтвердити таку вартість.

За таких обставин, витребування Митницею додаткових документів вбачається обґрунтованим.

Твердження представника позивача про те, що курс євро до гривні зріс вдвічі за два календарних місяці, ТОВ "Світлофор" та JSC Solution House дійшли згоди про поступове зменшення вартості товару, а також те, що обсяги витрат позивача на придбання матеріалів в гривневому еквіваленті, які були закладені при розрахунку вартості поставки номерного знаку для МВС України, фактично не змінилися, тому, на думку позивача, не можна розцінювати зменшення вартості імпортованого товару в євро як об'єктивне заниження вартості товару, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно вимог пунктів 3, 4 Контракту №1 від 23.07.2014 року, оплата по даному контракту здійснюється в ЄВРО, а не гривні.

Таким чином, суд зазначає, що ТОВ "Світлофор" не надало доказів щодо зниження вартості товарів за контрактом №1 від 23.07.2014 року, укладеним з контрагентом JSC Solution House (ОСОБА_2).

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості значно менший рівня на ідентичні товари, що оформлювалися у найближчий час до часу митного оформлення оцінюваного товару, декларантом не було надано всіх необхідних для підтвердження заявленої митної вартості додаткових документів, митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Судом встановлено, що при прийнятті митним органом рішення про коригування митної вартості № 807000011/2015/000387/2 від 06.03.2015 року за основу взято попереднє оформлення ідентичних товарів саме ТОВ "Світлофор", за тим же контрактом №1 від 23.07.2014 року, а саме: МД № 807100000/2015/4697 від 16.02.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Харківською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/000387/2 від 06.03.2015 року за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МК України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Харківською митницею ДФС було надано до суду належні докази правомірності, законності та обґрунтованості своїх дій та доведено, що документи, надані декларантом, на підставі яких можна визначити митну вартість товару за основним методом - за ціною угоди, є недостатніми, заявлена митна вартість документально не підтверджена, додаткові документи позивачем для підтвердження заявленої митної вартості подано не було, тож у митного органу наявні підстави для застосування послідовно другорядного методу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посадові особи митниці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України з питань митної справи, а оскаржувані рішення відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.09.2013 року N 590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду позову майнового характеру становить 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (в грошовому еквіваленті становить 1827,00 грн.) та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (в грошовому еквіваленті становить 4872,00 грн.). При цьому встановлено, що під час подання такого позову сплачується 10% розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати (в грошовому еквіваленті становить 73,08 грн.).

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи часткову сплату судового збору, а саме 386,31 грн. за подання позовної заяви майнового характеру, що підтверджується наявною у матеріалах справи оригіналом квитанції №841120092 від 11.06.2015 року, та уточнення позовних вимог шляхом включення позовної вимоги немайнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світлофор" решту суми судового збору в розмірі 3549,87 грн. (за подання адміністративного позову майнового характеру - 3476,79 грн. та немайнового характеру - 73,08 грн.) на користь Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є субєктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Світлофор" до Харківської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світлофор" (, адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 111-А) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 3549,87 грн. (три тисячі п'ятсот сорок дев'ять гривень 87 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.10.2015 року.