Справа № 802/2291/15-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 жовтня 2015 р. Справа № 802/2291/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути витрати, пов'язані з утриманням, в сумі 40887,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.08.2010 по 23.06.2015. Позивач зазначає, що оскільки відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням до встановленого трирічного періоду перебування на службі, то, згідно умов укладеного відповідачем, Харківським національним університетом внутрішніх справ та УМВС України у Вінницькій області тристороннього договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 301.09.2010, повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утримання під час навчання, в сумі 40887,65 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в призначений час у судове засідання не прибув.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових доказів у справі суд встановив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 № 403 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців міліції громадської безпеки Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 6.030402 "правознавство", з 30.08.2010 присвоєно спеціальне звання "рядовий міліції" (а. с. 5).

В подальшому, між Харківським національним університетом внутрішніх справ (виконавцем), головним управлінням МВС України у Вінницькій бласті (замовником) та ОСОБА_1 01.09.2010 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Договір) (а. с. 8-9).

Відповідно до пп. 2.3.5, 2.3.6 п. 2.3 вказаного договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років, а у випадку звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС у зв'язку із відмовою від подальшого проходження служби, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно з п. 3.2 вказаного договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. У відповідності до пп. 2.2.5 п. 2.2 договору замовник зобов'язується інформувати виконавця про звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення.

28.02.2010 позивач прийняв наказ № 33 о/с про відрахування зі складу курсантів випускника 4 курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки за спеціальністю "правознавство" з 28.02.2014 та відкомандирування до УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції ОСОБА_1, визначено суму витрат, пов'язаних з його утриманням, що складає 40887,65 грн. (а. с. 6).

Наказом УМВС України у Вінницькій області від 23.06.2015 № 92 о/с відповідача звільнено з ОВС в запас ЗС України (військове звання по запасу - рядовий) за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Листом від 26.06.2015 №2/2934 УМВС України у Вінницькій області направлено ректору ХНУВС генерал-полковнику міліції ОСОБА_2 інформацію та матеріали щодо звільнення ОСОБА_1 (а. с. 11).

Оскільки відповідач звільнений зі служби в ОВС за власним бажанням до закінчення трирічного строку з моменту закінчення ним вищого навчального закладу МВС України, де він навчався за державним замовленням, то відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України !Про міліцію! на виконання договору від 01.09.2010 відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Позивачем також надано суду відповідний розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, що складені на виконання Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 за №863/14130.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 10.01.2002 № 2925 "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 № 1410 затверджено єдину систему військової освіти до якої входить позивач. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565) на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у т. ч. й викладацького складу навчальних закладів МВС України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 18 Закону № 565 підготовка фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, що укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, яка навчається. Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2007 № 313 (далі - Порядок № 313) визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Пунктом 2 Порядку № 313 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, що укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою (п. 3 Порядку № 313). Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі (п. 4 Порядку № 313). У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п. 6 Порядку № 313). Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством (п. 7 Порядку № 313).

Згідно з п. 6.13 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 № 62 (далі - Положення № 62), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ВНЗ, в особі ректора (начальника), з одного боку, головним управлінням, управлінням МВС в областях з другого боку та громадянином України, який зарахований на навчання до ВНЗ за державним замовленням, з третього боку, протягом місяця з дня зарахування на навчання укладається договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 6.27, п. 6.28 Положення № 62 порядок та підстави для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у ВНЗ осіб, які навчалися за державним замовленням, визначаються відповідно до чинного законодавства.

У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно із ст. 17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний договір - дво - або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди. Адміністративні договори виникають з волі держави, за обов'язкової участі її органів і під впливом норм адміністративного права. Аналіз об'єкта адміністративного договору свідчить, що такими є методи форми виконання державно - владного веління. Адміністративний договір спрямований на встановлення, зміну чи припинення адміністративно - правових відносин.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" спори з приводу стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, належать до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України позивач є бюджетною установою та є розпорядником бюджетних коштів, витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладні Міністерства внутрішніх справи України належать до стягнення на відповідний бюджетний рахунок Харківського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, повязані з утриманням, в сумі 40887,65 грн. (сорок тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень шістдесят п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович