Справа № 806/2855/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м.Житомир справа № 806/2855/15

час прийняття: 14 год. 50 хв. категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконним та скасування розпорядження,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати незаконним і скасувати розпорядження Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 861-р від 26 листопада 2014 року. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вказаним розпорядженням призначено службове розслідування стосовно посадових осіб ГУ Міндоходів, які проводили планову документальну виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" (акт № 3825/06-25-22-01/33644213 від 17 червня 2014 року) у зв'язку з наявністю недоліків та порушень при її проведенні й оформленні. Спірне розпорядження Товариство вважає протиправним, оскільки перевіряючими під час проведення перевірки не було допущено жодних порушень у порядку її проведення, що вказує на те, що дане розпорядження є фіктивним, прийняте лише для створення формальних підстав для проведення нової перевірки позивача.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і просили у їх задоволенні відмовити. Пояснили, що ГУ ДФС у Житомирській області в порядку контролю за діями осіб, які здійснювали перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт", при аналізі акту перевірки № 3825/06-25-22-01/33644213 від 17 червня 2014 року виявлено недоліки і порушення при проведенні й оформленні результатів планової документальної виїзної перевірки Товариства. У подальшому, з метою надання належної оцінки дій вказаних перевіряючих розпорядженням Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 861-р від 26 листопада 2014 року "Про проведення службового розслідування" створено робочі групи для проведення службових розслідувань, також зобов'язано організувати і провести позапланову перевірку Товариства, забезпечивши повне відпрацювання недоліків й порушень при проведенні та оформленні планової документальної виїзної перевірки. Зазначене розпорядження прийняте у повній відповідно до норм діючого законодавства, а тому позовні вимоги про його скасування задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що 26 листопада 2014 року згідно з резолюцією до доповідної записки управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 14 листопада 2014 року № 170/7/06-30-22-05, наявності недоліків та порушень при проведенні й оформленні планової документальної виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" головою Комісії з реорганізації Головного управління Міндоходів у Житомирській області прийнято розпорядження № 861-р від 26 листопада 2014 року "Про проведення службового розслідування".

У вказаному розпорядженні з врахуванням внесених змін зобов'язано провести з 28 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року службове розслідування стосовно посадових осіб ГУ Міндоходів, а саме: головних державних ревізорів-інспекторів відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7, головних державних ревізорів-інспекторів відділу перевірок платників податків управління податкового та митного аудиту Головного управління Міндоходів у Житомирській області ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які проводили перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" (акт № 3825/06-25-22-01/33644213 від 17 червня 2014 року), відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно державних службовців".

Для проведення службових розслідувань створено робочі групи.

Також начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС ОСОБА_10 зобов'язано у ході службового розслідування забезпечити організацію проведення позапланової документальної виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2013 року на підставі норм підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України з метою повного відпрацювання недоліків та фактів, викладених в доповідній записці управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів.

Надаючи правову оцінку спірному розпорядженню суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення та перелік підстав для проведення визначені главою 8 Розділу ІІ Податкового кодексу України. Перелік обставин для проведення перевірок, визначені цим Кодексом, та не можуть підлягати розширеному тлумаченню.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна податкова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам Податкового кодексу України. Право органу доходів і зборів на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Із наведеного слідує, що факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, встановлюються під час перевірки, а не в ході службового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 (далі - Порядок № 950).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 950, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення або порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 950, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру.

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

Акт службового розслідування носить індивідуальний характер.

Рішення, прийняте на підставі висновків акту службового розслідування, породжують виключно трудові відносини між особою і органом державної влади та може бути оскаржене лише особою, щодо якої здійснювалося службове розслідування.

Аналізуючи в сукупності зазначені вище приписи Порядку № 950, суд вважає, що розпорядження Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 861-р від 26 листопада 2014 року ніяким чином не порушує права та інтереси Товариства, не впливає на його фінансовий стан та не зобов'язує до вчинення будь-яких дій.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, тобто предметом оскарження можуть бути тільки акти, які породжують правовідносини, змінюють або припиняють їх.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Тобто, необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права стають порушеними.

Наявність цих ознак є обовязковою умовою для одержання особою захисту порушених прав та здійснення державною примусової сили для їх захисту шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

У випадку, якщо позивач не є безпосереднім учасником спірних правовідносин, а рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень в цих відносинах не здійснюють жодного управлінського впливу на позивача, фактично, має місце позов, спрямований не на відновлення порушених прав, а на досягнення інших цілей, забезпечення яких не відповідає встановленим статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені права цієї особи.

В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже вона не є субєктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у даному випадку розпорядженням Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 861-р від 26 листопада 2014 року не порушуються права позивача з боку відповідача, а відтак суд не має правових підстав для визнання його протиправним та задоволення позову, оскільки обовязковою умовою визнання рішення протиправним є порушення у звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів Товариства з боку відповідача.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Лідер-Продукт" відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 19 жовтня 2015 р.