Справа № 607/7359/15а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 876/8976/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2015 р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

28.04.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Тернопільської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що із матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем пропущено місячний строк для звернення до адміністративного суду, який він просить поновити, обґрунтовуючи тим, що Тернопільським міськрайонним судом було помилково відкрито провадження у справі за правилами цивільного судочинства, у зв'язку із чим ухвалою від 27.04.2015 року суд закрив провадження у даній справі, однак позивач не надає при цьому доказів на які посилається.

Суд застосував ст.100 КАС України, у зв'язку з пропущенням, на думку суду першої інстанції, позивачем строку звернення до суду без поважних причин, ненадання доказів поважності причин пропуску строку та відсутності підстав для його поновлення.

Не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2015 р. її оскаржив позивач - ОСОБА_1. Вважає, що ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким направити справу на продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції відсутні будь-які обґрунтування неповажності причин пропуску строку звернення до суду, а лише міститься вказівка на неподання доказів на які посилався позивач у позовній заяві, при цьому судом не зазначено, які саме докази відсутні. Апелянт також посилається на ч.2 ст.106 КАС України та ч.1 ст.108 КАС України та вважає, що в разі встановлення суддею недоліків у поданій позовній заяві, позовна заява має бути залишена без руху із зазначенням цих недоліків та терміну на їх усунення.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити а оскаржувану ухвалу скасувати, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Враховуючи вищенаведені процесуальні норми, колегія суддів вважає, що залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 судом першої інстанції не були досліджені та враховані обставини справи та пояснення позивача.

Зокрема, у поданій позивачем позовній заяві ОСОБА_1 покликається на те, що Розпорядженням № 34-К від 28.01.2015 року його було звільнено з роботи та того ж дня ознайомлено з даним Розпорядженням.

Позивач зазначає, що ним в межах передбаченого ч.3 ст.99 КАС України місячного строку, 27.02.2015 року було подано адміністративний позов до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, однак у зв'язку із необізнаністю у галузі права ОСОБА_1 було подано позов у загальному порядку розгляду трудових спорів - за правилами цивільного судочинства. Як наслідок, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2015 року провадження у справі було закрито, на тій підставі, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

ОСОБА_1 вказує, що після прийняття ухвали від 13.03.2015 року він одразу ж звернувся з даним позовом у суд у відповідності до правил КАС України. Однак, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було помилково відкрито провадження у справі за правилами цивільного судочинства, у зв'язку із чим ухвалою від 27.04.2015 року суд закрив провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Враховуючи вищенаведені процесуальні норми та пояснення позивача, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропущено строк на звернення до суду із позовними вимогами до Тернопільської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тому, суду першої інстанції в даному випадку необхідно розглянути питання про поновлення пропущеного позивачем строку та щодо наявності підстав для відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду не врахував положення ч.1 ст.108 КАС України, відповідно до якої, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.204 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 199, ст.204, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2015 р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 607/7359/15-а - скасувати.

Направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 20.10.2015 року.