Справа № 392/604/15-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 392/604/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення сесії селищної ради щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2015р. позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом (з урахуванням змінених позовних вимог) про скасування рішень сесії Смолінської селищної ради: від 05.12.2014р. № 666 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,22 га громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та відмови позивачеві у наданні цієї земельної ділянки; від 27 березня 2015 року № 723 в частині внесення змін в попереднє рішення № 666 від 05.12.2014 року; від 8.06.2015 року № 746 Про затвердження проекту землеустрою; та зобов'язання вчинити певні дії - зобов'язати відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у користування спірною земельною ділянкою.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що оскаржене рішення відповідача від 05.12.2014р. № 666 прийнято в межах повноважень, а тому як вказане рішення так і похідні не підлягають скасуванню. Також судом першої інстанції надано оцінку щодо наявності прав користування сторонами (позивачем та третьою особою) земельною ділянкою за смт. Смоліне, вул.. Шкілька, 29.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду оскільки вважає, що існує суперечності права користування земельною ділянкою, що не враховано відповідачем та на яку претендували певний час як позивач так і третя особа.

Відповідно матеріалам справи, у серпні 2014р. позивач та третя особи звернулись до відповідача надання земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства за певною адресою. В заявах зазначали, що належніть їм такої земельної ділянки (а.с. 15, 16).

05 грудня 2014р. відповідачем прийнято рішення № 666, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (третя особа у справі) та відмовлено гр.. ОСОБА_1 у відведенні у власність (а.с. 83).

27 березня 2015р. відповідачем прийнято рішення № 723 про внесення змін до рішень від 26.10.2009р. №581 та рішення від 05.12.2014р. №666 в частині площ щодо земельних ділянок на які надано дозвіл для виготовлення проектно-технічної документації (а.с. 82).

Рішенням від 8 червня 2015 року № 746 відповідачем затверджено третій особі проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку (а.с. 83).

Проте, як вбачається із позову так і матеріалів справи, існує спір щодо користування земельною та яку як позивач так і третя особа просили надати у власність.

Обґрунтовували сторони це Землекадастровими книгами так і рішеннями ради (а.с. 39, 46, 72-79).

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З наведеного вбачається, що питання регулювання земельних відносин, зокрема, набуття громадянами/юридичними особами права власності/користування земельними ділянками із земель державної/комунальної власності вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради. За результатами розгляду зазначених питань, радою приймається рішення.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За нормами ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З аналізу матеріалів справи, вбачається наявність земельного спору між позивачем та третьою особою. Спірні правовідносини регулюються нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Крім того, на час прийняття судом першої інстанції рішення, яке оскаржене позивачем, третя особа 23.06.2015р.оформила право власності на земельну ділянку, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 142).

Таким чином оскаржені рішення відповідача вичерпали свою дію фактом одержанням третьою особою правовстановлюючого документу - Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), а тому вказані рішення не може бути скасоване зважаючи на те, що воно вичерпало свою дію, а правовідносини, які виникли на підставі нього, перемістились у площину права власності на земельну ділянку.

Конституційний Суд України у рішенні №1-9/2009 від 16.04.2009р. у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) прийшов до висновку, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Правовий акт це офіційний письмовий документ, що породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан і спрямований на регулювання суспільних відносин. Правові акти поділяються на нормативні акти, які встановлюють норми права, що регулюють певну сферу суспільних відносин, та індивідуальні акти, що породжують конкретні права та обов'язки для конкретних суб'єктів права.

Таким чином такі спори з урахуванням вимог статті 15 ЦПК підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа, незалежно від участі у них органу державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єкта владних повноважень).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене, та з урахуванням вимог норм чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за необхідне скасувати постанову, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачеві право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 198, ч. 1 203, ст..ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення сесії селищної ради щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2015року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Т.І. Ясенова