Справа № 382/2092/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2015 р. м.Київ К/800/10274/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2, про знесення самовільно побудованої каналізаційної вигрібної ями, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просила зобов'язати відповідача знести самочинно збудовану каналізаційну вигрібну яму по АДРЕСА_1 за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про встановлення факту самовільного будівництва відповідачем у 2012 році каналізаційної вигрібної ями та невиконання вимог приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про порушення відповідачем будівельних норм і правил, оскільки ОСОБА_3 не мала права розпочинати будівельні роботи без дозвільного документа, який дає право на виконання будівельних робіт, а тому повинна провести перебудову об'єкта будівництва до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованої каналізаційної вигрібної ями. Вказує, що дії відповідача становлять суспільну загрозу життю та здоров'ю людей, підвищену небезпеку для довкілля, оскільки відсутні дані про те, чи має створений об'єкт будівництва необхідну міцність, стійкість та експлуатаційну надійність.

ОСОБА_3 у поданих запереченнях просить відхилити касацій скаргу, судові рішення залишити без змін, зазначає про недоведеність позивачем факту порушень вимог закону або будь-чиїх прав даним будівництвом.

20 травня 2015 року ОСОБА_2 подано заяву про приєднання до касаційної скарги позивача, 30 червня 2015 року ним подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

У судовому засіданні 07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 грудня 2012 року на підставі направлення від 12 грудня 2012 року № 4982 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкта будівництва - каналізаційна яма по АДРЕСА_1, якою встановлено що ОСОБА_4, проживаючи за вказаною адресою, у 2012 році, самовільно, без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, виконала будівельні роботи по будівництву каналізаційної вигрібної ями, чим порушила ст.34, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

02 січня 2013 року Інспекцією видано припис №С-0201/4 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою в термін до 01 квітня 2013 року, усунути виявлені порушення містобудівного законодавства.

Постановою від 11 січня 2013 року №А-1101/5 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.ч.1, 11 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 5950 грн.

12 грудня 2013 року Інспекцією на підставі направлення від 09 грудня 2013 року №6522.13/09/02 проведено повторну перевірку, в ході якої встановлено, що ОСОБА_3 вимоги припису від 02 січня 2013 року №С-0201/4 щодо усунення виявлених правопорушень по АДРЕСА_1 не виконані, чим порушено ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.14 Постанови Кабінету міністрів України №553 від 23 травня 2011 року «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

12 грудня 2013 року позивачем винесено припис №С-1212/22 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою в термін до 30 квітня 2014 року усунути виявлені порушення містобудівного законодавства.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 23 грудня 2103 року №А-2312/27 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.188-42 КпАП України відповідача звільнено від адміністративної відповідальності враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та посвідчення ветерана праці.

28 липня 2014 року ДАБК Київської області встановлено, що відповідачем вимоги припису від 02 січня 2013 року №С-0201/4 не виконані, порушення містобудівного законодавства не усунуто.

Згідно ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як передбачено ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Також, частинами 1, 2 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Виходячи із вищенаведених положень закону, при вирішенні спору за позовом органу державного архітектурно-будівельного контрою про знесення самочинно збудованого об'єкта суд зобов'язаний встановити обставини щодо обґрунтованості віднесення об'єкта до самовільного будівництва, наявності істотних порушень будівельних норм і правил, технічних норм, а також прав інших осіб чи суспільних інтересів, вжиття усіх передбачених законодавством України заходів реагування, можливості оформлення права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та прийняття його до експлуатації у встановленому законом порядку тощо.

Судами попередніх інстанцій вищезазначені обставини не встановлені.

Зокрема, не з'ясовувалися обставини відносно дотримання відповідачем при будівництві вигрібної ями вимог будівельних норм і правил, зокрема, щодо відстані до будинків та споруд, а також суміжних земельних ділянок, відповідності будівництва встановленим санітарно-технічним вимогам, правилам експлуатації та вимогам безпечності об'єкта.

Посилаючись на п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, судами не визначено, чи є побудована відповідачем вигрібна яма тимчасовою спорудою.

Необґрунтованим є посилання судів на норми Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічної обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року №95, оскільки цим Порядком встановлювалася процедура та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, у тому числі індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року, тоді як згідно встановлених обставин справи вигрібна яма відповідачем побудована у 2012 році.

Не встановлювалися судами обставини щодо наявності порушень у зв'язку із будівництвом відповідачем вигрібної ями прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, позапланова перевірка дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкта - каналізаційної вигрібної ями по АДРЕСА_1, позивачем проводилася на підставі звернення гр.ОСОБА_2 - власника суміжного домоволодіння. Останній звертався як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції, із заявою про вступ до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, судами вказані клопотання розглянуті та вирішені не були.

В обґрунтування своїх заяв ОСОБА_2 посилався на порушення його прав щодо користування земельною ділянкою у зв'язку із влаштуванням відповідачем вигрібної ями з порушеннями будівельних та санітарних норм, наявність шкідливого впливу на довкілля та повітря на його земельній ділянці.

Прийняті у справі рішення, з урахуванням закріпленого ст.391 Цивільного кодексу України права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, можуть вплинути на права та інтереси ОСОБА_2, що свідчить про наявність підстав для залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи за його заявою.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене, прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області задовольнити частково.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді