Справа № 802/3180/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 жовтня 2015 р. Справа № 802/3180/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (відповідач 2) про визнання протиправною відмову та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - УПФУ в м. Вінниці, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі - ГУ ДКСУ у Вінницькій області, відповідач 2) в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо повернення ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300 грн. 65 коп., сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 412 в м. Вінниця;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області суму безпідставно сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300 грн. 65 коп. під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 412 в м. Вінниця.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.05.2015 на підставі договору купівлі-продажу квартири, який зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером обєкта нерухомого майна № 11484401, та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2, нею вперше була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2, 412. При укладенні зазначеного договору вона сплатила збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1300,65 грн., що становить 1 % вартості від придбаної квартири.

Позивач стверджує, що оскільки станом на 2015 рік вона жодного іншого житла не придбавала, а тому не є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування". Водночас, звернувшись із заявою до УПФУ в м. Вінниці про повернення безпідставно сплаченого збору на обовязкове пенсійне страхування, відповідач відмовив у її задоволенні мотивуючи свою відмову тим, що на даний час відсутній правовий механізм перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше. На переконання позивача, така відмова УПФУ в м. Вінниці є протиправною, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення її прав.

У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилася. Проте, згідно вимог адміністративного позову просила здійснювати розгляд справи без її участі у порядку письмового провадження.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання також не прибули, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, у судовому засіданні, що відбулося 18.09.2015 року, представником відповідача 1 - УПФУ в м. Вінниці було подано письмові заперечення проти позову. У поданих запереченнях, зокрема, зазначено, що в УПФУ в м. Вінниці відсутні правові підстави для повернення сум сплаченого збору, оскільки документального підтвердження підстав для звільнення позивача від сплати або повернення помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування ні в зверненні до УПФУ в м. Вінниці, ні в позовній заяві надано не було. З урахуванням зазначеного представник відповідача 1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Представник відповідача 2 у судовому засіданні 18.09.2015 року також заперечувала проти позову, вважаючи його безпідставним.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частин 4, 6 статті 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторін та їх представників у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_3 20.05.2015 на підставі договору купівлі-продажу квартири, що зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером обєкта нерухомого майна №11484401, та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2, придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3, 412 в м. Вінниці. При нотаріальному оформленні зазначеного договору позивач сплатила збір на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості нерухомого майна в сумі 1300,65 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 0.0.388336645.1 від 20.05.2015р., копія якої міститься в матеріалах справи.

23.05.2015 ОСОБА_3 звернулась із заявою до УПФУ в м. Вінниці про повернення безпідставно сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

У відповіді від 28.05.2015 № 2428/06-33-1/10 УПФУ в м. Вінниці зазначило, що Пенсійний фонд не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно, у звязку з чим фактично у поверненні сплаченого позивачем збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна було відмовлено.

Вважаючи, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" позивач сплатила такий збір безпідставно і орган Пенсійного фонду відмовив у його поверненні, остання звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

При розгляді даної справи судом зясовано, що позивач 22.07.2015 року уклала шлюб, у звязку із чим змінила прізвище із «Ковальчук» на «Пелішенко».

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив із наступного.

Порядок справляння та використання збору на обовязкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР України платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 статті 2 зазначеного Закону № 400/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування при здійсненні операцій купівлі-продажу нерухомості є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Закону №400/97-ВР регулюється Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740).

За змістом пункту 15-1 Порядку № 1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином аналіз зазначених вище вимог Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740 вказує на те, що громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема, квартиру вперше, не є платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

В даному випадку, факт придбання позивачем квартири № 411, 412 в будинку № 25 по вул. Станіславського в м. Вінниці підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.05.2015 року, що зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером обєкта нерухомого майна №11484401.

Згідно із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.05.2015 року слідує, що інші записи про внесення відомостей до Реєстру про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за позивачем відсутні.

Крім того, із наданої Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» довідки №716д від 01.10.2015 року вбачається, що згідно облікових даних по м. Вінниці станом на 29.12.2012 року за громадянкою ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстроване.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, матеріали справи не містять.

При цьому суд погоджується із доводами відповідача про те, що станом на час придбання позивачем нерухомості як і станом на час розгляду справи в Україні відсутній механізм перевірки інформації про наявність пільг у фізичних осіб щодо сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування при купівлі житла вперше. Разом із тим, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб'єкта владних повноважень, зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

У цьому контексті заперечення відповідача 1 проти позову лише із тих підстав, що позивач не надала доказів про те, що вона придбала житло вперше, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують викладені письмово доводи ОСОБА_1 про придбання нею 20.05.2015 року житла вперше. Натомість, УПФ у м. Вінниці вказаної обставини не спростувало та не надало суду жодних доказів про те, що придбане 20.05.2015 року позивачем житло, придбане нею не вперше. А отже, свого обовязку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідач не виконав.

З урахуванням вищезазначеного суд доходить висновку, що позивач звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування як така, що придбаває житло вперше, а тому помилково сплачений нею збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, під час укладання договору купівлі-продажу квартири, підлягає поверненню.

Відповідно до Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за № 291/22823, органи Державного казначейства України у процесі казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету формують розрахункові документи і здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету та здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету на підставі виконавчого документа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Так, судом встановлено, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300,65 грн. в даному випадку сплачений позивачем на рахунок з обліку коштів державного бюджету, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Вінницькій області. Позивач звернулася до контролюючого органу із заявою про повернення помилково сплаченого збору, однак контролюючий орган відмовив у формуванні висновку та внесення подання до органу казначейства про повернення коштів за наявності підстав для цього, чим по суті заблокував подальшу можливість позивача на отримання від казначейства помилково сплаченої суми збору.

Відтак, відмова УПФ України в м. Вінниці, яка викладена в листі від 28.05.2015 року № 2428/06-33-1/10, у повернені позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1300,65 грн. є протиправною.

Отже, з метою поновлення порушених прав позивача суми помилково сплаченого збору в даному випадку підлягають стягненню з Державного бюджету України через зазначене управління казначейства, де було відкрито рахунок, на який зараховано помилково сплачену суму збору, у зв'язку з чим саме УДКС України у Вінницькій області (на час розгляду справи) може бути відповідачем у даній справі разом з управлінням ПФУ в м. Вінниці, виходячи із функцій та завдань, покладених на зазначені органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керується частиною 1 статті 94 КАС України, згідно якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки при розгляді справи встановлено, що права позивача щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300,65 грн. порушені протиправною відмовою УПФУ в м. Вінниці, тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування сплаченого позивачем судового збору в сумі 255,78 грн. (182,7+73,08) за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в м. Вінниці.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (лист-відмова від 28.05.2015 року № 2428/06-33-1/10) щодо повернення ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300 грн. 65 коп. (однієї тисячі трьохсот гривень 65 копійок), сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 412 в м. Вінниці.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області суму безпідставно сплаченого ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1300 грн. 65 коп. (однієї тисячі трьохсот гривень 65 копійок), сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, 412 в м. Вінниці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці на користь ОСОБА_1 255 грн. 78 коп. в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович