Справа № 816/2034/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р.Справа № 816/2034/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Ральченка І.М. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2015р. по справі № 816/2034/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія"

до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області № НОМЕР_1 від 22 травня 2015 року, № НОМЕР_2 від 22 травня 2015 року.

Полтавська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі Відповідач), не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 1 ст. 86, ст.. 159 КАС України, п. 44.1 ст. 44, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, не повне встановлення обставин справи, що привело до невірного вирішення справи.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Полтавською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області проведена документальна позапланова перевірка ТОВ"Укролія" з питань правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року та січень 2015 р., за результатами якої складено акт перевірки від 05.05.2015 № 143/15/31577685 (а.с. 15-60, т. 1).

Полтавською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області, за наслідками перевірки винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 22.05.2015 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість за грудень 2014 року, січень 2015 року на суму 128932 грн., та застосовано штрафні санкції в сумі 64 467 грн. (а.с. 85, т. 1);

- від 22.05.2015 №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 150 грн. ( а.с. 87, т. 1).

Підставою зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування та розміру від'ємного значення слугували висновки податкового органу про відсутність у позивача права формувати податковий кредит по господарським операціям з ТОВ "Донбас пром Оіл", ТОВ "Віво - Транс", ТОВ Лідербуд Плюс", ПСП "Ковпаківець" та ПП "Сорт Плюс", які не мали реального характеру, та первинним документам, які мають недоліки, зокрема податкові накладні не містять зазначення місцезнаходження покупця.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, не доведені належними доказами, позивачем підтверджено правомірність формування податкового кредиту, та як наслідок визначення від'ємного значення та права на бюджетне відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів (а.с. 248-249, т.1).

Так, 01.09.2013р. між позивачем (покупець) та ТОВ Донбас пром Оіл (яке з 30.01.2015р. перейменоване в ТОВ «Інвент-Груп» (постачальник) укладено договір № МП/1-9-Х, за умовами якого позивач придбав мастила пластичного SHELL Gadus S5V42P 2.5, оливу трансмісійної SHELL Spirax S2 F80W-90, 20 л, оливу компресорної SHELL Corena S2P100. Згідно умов договору товар поставляється із залученням перевізника, з пунктом отримання товару - м. Полтава склад перевізника (а.с.228-233, т. 1).

На підтвердження виконання договору як до податкової перевірки так і суду позивачем надано первинні документи, зокрема договір, податкові накладні, видаткові накладні, оборотно-сальдові відомості, матеріальну відомость та акти списання ( а.с. 228-223, 243-246, т. 1, а.с.222-233, 235, т. 3).

Товар позивачем оплачено у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ Донбас пром Оіл, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 78, т. 2).

Станом на час вчинення господарських операцій ТОВ Донбас пром Оіл мало повний обсяг юридичної правосуб'єктності, було платником ПДВ (а.с.38, 174, 175, т. 3).

Також судом встановлено, що 02.01.2013 року між позивачем (відправник) та ТОВ "Віво-Транс" (перевізник), укладено договір № 5003 за умовами якого ТОВ "Укролія" (відправник) доручає, а ТОВ "Віво - Транс" (перевізник) приймає на себе обовязки від свого імені та за рахунок відправника здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України. (а.с.135-137, т. 1).

31.12.2013 між ТОВ "Укролія" та ТОВ "Віво - Транс" укладено додаткову угоду до вищезазначеного договору ( а.с. 138).

Придбання послуг у ТОВ Віво-Транс було повязано із господарською діяльністю позивача, а саме, із виконанням позивачем договору поставки, укладеного із ТОВ ТЕМА-Б, № 26 від 03.01.2013, про що свідчать наявні у справі копія договору із додатками, видаткова накладна ТОВ Укролія від 08.05.2014 № 2444 ( а.с. 139 147, т.3).

На підтвердження виконання договору як до податкової перевірки так і суду позивачем надано первинні документи, зокрема договір, податкова накладна, товарно-транспортна накладна, акт здачі-прийняття робіт .( а.с. 140-142, т. 1).

З наданих документів вбачається, що перевезення здійснювалося за допомогою автомобіля DAF XF 95.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, причіп/напівпричіп SCHMITZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, водієм ОСОБА_1 із пункту навантаження вул. Фрунзе, 146, м. Зіньків, Полтавська область до пункту розвантаження вул. Гоголівська, 1а, с. Димитрове, Броварський район, Київська область, при цьому у ТТН наявна відмітка про отримання вантажу відповідальною особою вантажоотримувача.

Товар позивачем оплачено у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Віво - Транс", що підтверджується копією платіжного доручення (а.с. 79, т. 2).

Станом на час вчинення господарських операцій ТОВ "Віво - Транс" мало повний обсяг юридичної правосуб'єктності, було платником ПДВ (а.с.170-171, т. 3).

Також, 03.11.2014 року між позивачем та ТОВ "Лідербуд Плюс" укладено договір транспортного експедирування №5254, відповідно до якого ТОВ "Укролія" (клієнт) доручає, а ТОВ "Лідербуд Плюс" (експедитор) зобов'язується здійснювати транспортно - експедиційне обслуговування вантажів автомобільним транспортом по території України ( а.с. 144-147, т. 1).

На підтвердження виконання договору як до податкової перевірки так і суду позивачем надано первинні документи, зокрема договір, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акт здачі-прийняття робіт, платіжні доручення ( т.2 а.с. 84-91 , т.1 а.с. 150-219, т. 1).

Станом на час вчинення господарських операцій ТОВ "Лідербуд Плюс" мало повний обсяг юридичної правосуб'єктності, було платником ПДВ (а.с. 152, т. 2, а.с.172 173 т.3).

Також 03.12.2014 між ТОВ "Укролія" та ПП "Сорт Плюс" укладено договір №10303, за умовами якого позивач придбав соняшник з метою його подальшого використання у власному виробництві олії соняшникової ( а.с.89-90, т. 1).

На підтвердження виконання договору як до податкової перевірки так і суду позивачем надано первинні документи, зокрема договір, податкові, видаткові накладні, товарно-транспортна накладна, платіжні доручення. (а.с. 92-96, 99-100, 102-104, т. 1, т.2 а.с. 74-77).

На час вчинення господарських операцій ПП "Сорт Плюс" було зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ, що підтверджується документами, наявними у справі (а.с. 15 -17, т. 3).

Також, 25.11.2014 між ТОВ "Укролія" та ПСП "Ковпаківець" укладено договір поставки №10289, за умовами якого позивач придбав соняшник ( а.с. 107 108, т.1).

На підтвердження виконання договору як до податкової перевірки так і суду позивачем надано первинні документи, зокрема договір, податкові, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення (а.с.109-120, т. 1, а.с.80-83, т. 2).

На час вчинення господарських операцій ПСП "Ковпаківець" було зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ, що підтверджується документами, наявними у справі (а.с. 247 -250, т. 2).

За результатами господарських операцій з ТОВ "Донбас пром Оіл", ТОВ "Віво - Транс", ТОВ Лідербуд Плюс", ПСП "Ковпаківець" та ПП "Сорт Плюс", позивачем задекларовано податкового кредиту з ПДВ в сумі 128 932 грн.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку із, зокрема: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.2, ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.3 ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.5ст.200 ПК України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Колегія суддів зазначає, що виконання умов зазначених вище договорів підтверджують податкові накладні, видаткові накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи, складені з дотриманням вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст. 201 Податкового кодексу України і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою і, у свою чергу, підтверджують правомірність декларування позивачем податкового кредиту з податку на вартість.

Надані позивачем первинні документи, не містять недоліків форми, або походження, відображають дійсний зміст та обсяг проведених операцій, узгоджуються між собою, тому є належними підставами для формування позивачем податкового кредиту.

Відповідачем не надано доказів, що отримані від контрагентів - ТОВ "Донбас пром Оіл", ТОВ "Віво - Транс", ТОВ Лідербуд Плюс", ПСП "Ковпаківець" та ПП "Сорт Плюс" товари та послуги не використовувалися позивачем у власній господарській діяльності.

В ході перевірки відповідачем не встановлено проведення позивачем збиткових операцій, не встановлено у позивача, наміру отримати за вищевказаним іншого результату, ніж товар з подальшою його реалізацією.

Судовим розглядом встановлено, що позивач здійснив реальні операції, а саме, отримав, оплатив товар та послуги, які у наступному використав в господарській діяльності.

Фактичну сплату позивачем податку на додану вартість в ціні товару постачальникам підтверджено належними доказами.

Отже, позивачем доведено правомірність заявленого від'ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень2014р. та січень 2015 року.

В якості доказу безтоварності господарської операції між позивачем та ТОВ "Донбас пром Оіл" відповідач посилається на лист Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області № 5055/05-81-22-02-10-5 від 04.02.2015 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Інвент груп" по взаємовідносинам з платниками податків за період з січень, березень, липень, жовтень-грудень 2014 року, січень 2015 року», а також відносно ТОВ "Віво - Транс".

Колегія суддів зазначає, що вказані акти з огляду на приписи Постанови КМУ № 1232 від 27.12.2010 р. Про затвердження порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок лише фіксують факт неможливості вчинення дій з проведення звірки та не можуть містити висновку щодо відсутності факту здійснення господарської діяльності, оскільки первинні документи при цьому не досліджувались.

Жодних належних доказів відсутності контрагента позивача за місцезнаходженням під час здійснення господарських операцій податковим органом не надано.

Акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагента позивача не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання угод, укладених між цим контрагентом та позивачем, оскільки висновки податкового органу про порушення (дотримання) платником вимог законодавства має ґрунтуватися на безпосередньому дослідженні первинних бухгалтерських та податкових документів такого платника за відповідний період. Проте таких доказів не надано податковим органом.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є фактичне виконання господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування валових витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій.

Колегія суддів зазначає, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки, довідки зустрічної звірки або акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують фактичні обставини.

Таким чином, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати актів про неможливість проведення перевірок контрагентів позивача та результати автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Крім того, податковим органом не надано доказів відсутності контрагента за податковою адресою на час вчинення господарської операції з позивачем.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи податкового органу про відсутності у позивача права формувати податковий кредит по господарським операціям з ТОВ Лідербуд Плюс" та ПСП "Ковпаківець", через складання податкових накладних з порушенням податкового законодавства, зокрема, не зазначення адреси позивача та невірне зазначення адреси позивача.

Так, Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлені вимоги до податкової накладної, передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Колегія суддів зазначає, що податкові накладні ПП « Сорт Плюс» №2/2 від 12.12.2014р., № 4/2 від 12.12.2014р. та податкова накладна видана ПСП « Ковпаківець» № 181/2 від 26.11.2014р. дійсно не містять зазначення вулиці та номеру будинку, які належать до адреси позивача.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, місце знаходження покупця не є обовязковим реквізитом податкової накладної відповідно до п.201 .1 ст.201 ПК України.

У Податковому кодексі України передбачено підставою для формування податкового кредиту наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної.

Отже, коли на момент перевірки платника податку, суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають зазначеним сумам у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять, зокрема, відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість, дату здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість. Тобто, недоліки форми в заповненні податкової накладної, зокрема, не зазначення адреси покупця та зазначення невірної адреси, не свідчить про її неналежність та недопустимість як доказу та не впливає на розмір податкового кредиту покупця.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що окремі недоліки первинного документу не призводять до його недійсності та не спростовують права платника податків, пов'язаного з таким документом, за умови можливості встановлення характеру правовідносин на підставі інших документів.

Контролюючим органом не наведено будь-яких доводів та не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійсненої позивачем господарської операції, свідчили б про невідповідність цієї операції дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Таким чином, виникнення права на податковий кредит закон пов'язує з фактом отримання товарів, та сплатою в їх ціні (виникнення оплати) податку на додану вартість, а не з самим фактом отримання податкової накладної.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень цього не надав доказів на підтвердження правомірності податкових повідомлень-рішень, та на спростування висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірні податкові повідомлення є протиправними.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що господарські операції з ТОВ "Донбас пром Оіл", ТОВ "Віво - Транс", ТОВ Лідербуд Плюс", ПСП "Ковпаківець" та ПП "Сорт Плюс" мали реальний характер, викликали зміни в структурі активів позивача, підтверджені первинними документами , а тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит, визначено відємне значення та бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правильно з'ясував обставини та надав оцінку доказам, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2015р. по справі № 816/2034/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.