Справа № 2а-910/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в закритті провадження у справі

29 квітня 2010 року м. Київ № 2а-910/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Донця В.А, суддів Добрянської Я.І, ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Венгер А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_2
до Кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України
про визнання нечинним висновку від 30.10.2009 р. та зобов'язання утриматися від вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:

Від кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України надійшло клопотання (вх. 0315/3982 від 26.02.2010 р.) "припинити провадження у справі" з огляду на те, що відповідно до статей 83, 84 Закону України "Про судоустрій України" спори щодо оскарження рішення кваліфікаційних комісій суддів непідвідомчі адміністративним судам, позаяк встановлено інший порядок їх вирішення.

Позивач заперечив проти закриття провадження у справі. Відповідач явку повноважних представників в судове засідання не забезпечив, просив провести судове засідання за його відсутності.

Вирішуючи клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) надано офіційне тлумачення вказаному положенню Основного Закону України, за яким право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист (пункт 1 резолютивної частини Рішення). Статтею 55 Конституції України гарантовано захист прав і свободи людини і громадянина.

У розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1). При цьому рішення, дія або бездіяльність повинні стосуватись прав та обов'язків позивача у сфері публічно-правових відносин, встановлювати, змінювати або припиняти їх, в свою чергу суб'єкт владних повноважень має здійснювати владні управлінські функції саме у цих правовідносин.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року №3018-III (з наступними змінами та доповненнями) особа, стосовно якої прийнято рішення кваліфікаційної комісії суддів, або особа, за поданням якої вирішувалося питання, у разі незгоди з цим рішенням мають право оскаржити його в порядку і строки, передбачені цим Законом. Статтею 84 цього Закону передбачено, що до повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відноситься, зокрема, розгляд скарг на рішення (висновки) кваліфікаційних комісій суддів (пункт 5 частини першої). Водночас згідно з частиною першою статті 95 Закону України "Про судоустрій України" суддя або кандидат на посаду судді, не згодний з рішенням кваліфікаційної комісії суддів щодо його атестації, може оскаржити це рішення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання копії рішення. Таким чином, Законом України "Про судоустрій України" передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України наділена повноваженням розглядати скарги суддів на рішення кваліфікаційних комісій, у тому числі кваліфікаційних комісій господарських судів, лише щодо атестації.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем прийнято висновок, яким вирішено направити матеріали до Вищої ради юстиції для вирішення питання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді господарського суду міста Києва у зв'язку із закінченням строку повноважень.

Таким чином, висновок від 30.10.2009 р. не стосується атестації судді, тому твердження відповідача щодо виключної компетенції Вищої кваліфікаційної комісії суддів України розглядати скарги на рішення кваліфікаційної комісії суддів не ґрунтується на чинному законодавстві, відтак не береться судом до уваги.

Разом з тим, відповідно до пункту 15 статті 3 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 17 КАС України).

Прийняття Кваліфікаційною комісією суддів господарських судів України висновку, яким направлено матеріали до Вищої ради юстиції про звільнення позивача з посади судді є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, яке водночас стосується правовідносин, пов'язаних з проходженням, звільненням позивача як судді з публічної служби, відтак підлягє розгляду адміністративними судами за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; якщо сторони досягли примирення; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі. Вказаний перелік є вичерпним.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що "припинення" провадження у справі чинними положеннями КАС України не передбачено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 3, 17, 104, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити Кваліфікаційній комісії суддів господарських судів України в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалу надіслати Кваліфікаційній комісії суддів господарських судів України.

Запропонувати Кваліфікаційній комісії суддів господарських судів України надати заперечення на адміністративний позов.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Я.І. Добрянська

ОСОБА_1