Справа № 804/12754/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
за участю представників:
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що податковою інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питань правомірності нарахування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за січень 2015 року та правомірності нарахування залишків сум відємного значення звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року (р.26-31 Декларації), за результатами якої був складений акт від 19.05.2015 року № 20/28-01-51-03/24432974, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення. На думку позивача, висновки контролюючого органу є хибними, необгрунтованими, помилковими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Позивач не погоджується з твердженнями відповідача щодо нереальності вчинення господарських операцій, оскільки, на думку позивача, всі перевірені господарські операції Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» були ним здійснені і документально оформлені належним чином складеними документами первинного бухгалтерського обліку, які, в свою чергу, були надані перевіряючим відповідача.
Крім того, позивачем зауважено, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними, (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, та нереальними господарських операцій, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, чинним податковим законодавством не передбачено право відповідача при складанні акта перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.
Окрім цього, зазначено, що в акті перевірки відповідачем не встановлено фактів відображення податкового обліку позивача з ПДВ без підтвердження первинними документами, без податкових накладних або за податковими накладними, порядок виписки яких порушено.
Також, позивач вважає необгрунтованими висновки відповідача щодо заниження підприємством податкових зобовязань з ПДВ за січень 2015 року за рахунок звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання відходів та брухту кольорових металів на 326 800 грн., оскільки відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу, тимчасово, до 1 січня 2017 року, від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, зясувавши обставини справи, перевіривши наведені представниками сторін докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу від 27.04.2015 року № 253 головним державним ревізор - інспектором відділу податкового супроводження підприємств гірничо - металургійної галузі Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - ОСОБА_4, головним державним ревізор - інспектором відділу податкового супроводження підприємств гірничо - металургійної галузі Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - ОСОБА_5 Анатолієвною, головним державним ревізор - інспектором відділу податкового супроводження підприємств гірничо - металургійної галузі Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів - ОСОБА_6, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2756-VI, з подальшими змінами та доповненнями, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», код ЄДРПОУ - 24432974 з питання правомірності нарахування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за січень 2015 року та правомірності нарахування залишків сум відємного значення звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015року (р.26-31 Декларації-).
За результатами перевірки Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС складено акт від 19.05.2015 № 20/28-01-51-03/24432974, згідно висновків якого проведеною перевіркою встановлені порушення:
- пункту 11, 23 підрозділу 2 розділу XX, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, п.44.1, п.44.6 ст.44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198. п.200.1, 200.4 ст.200 ПКУ № 2755-УІ, що призвело до завищення суми заявленого бюджетного відшкодування за лютий 2015 року на 10 895 691,00 грн.
У ході проведення перевірки встановлено, що у періоді, що перевірявся, підприємство застосовувало ставки оподаткування податком на додану вартість:
- основна ставка податку згідно п.10 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу становить 20%, Обсяг поставки згідно декларації з ПДВ (рядок 1) за січень 2015 року становить 314457445грн., сума податку на додану вартість 62891489 грн.;
- нульова ставка по експортним операціям згідно пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу. Обсяг поставки згідно декларації з ПДВ (рядок 2.1) за січень 2015 року становить 2 962 899 343 грн.;
- операції з реалізації брухту чорних і кольорових металів, які звільнені від оподаткування підрозділ 2 розділу XX Кодексу), складають 1320342 грн.
В акті зазначено, що з 01 січня 2015 року до 30 березня 2015 року включно операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, у тому числі з їх імпорту, оподатковуються в загальному порядку з нарахуванням ПДВ за ставкою 20 відсотків.
Таким чином, ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» на порушення пункту 11, 23 підрозділу 2 розділу XX, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 пункту 188.1 статті 188, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість за січень 2015 року у сумі 326800 грн.
Як вбачається з акту, при проведенні перевірки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та контрагентами-постачальниками: ТОВ «Треі-Україна» (код 31385781), ТОВ «ТД Брянківська вугільна компанія» (код 39264809), ТОВ «Кривбасметалстіл» (код 33873515) в частині дефектності первинних документів, копії яких було надано до перевірки; відсутності первинних документів.
В той же час, згідно акту ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами-постачальниками до перевірки не надано: щодо транспортування обладнання (товарно - транспортні накладні, шляхові листи, заявки тощо); сертифікатів (паспортів) якості (відповідності) на поставлене обладнання; відомостей щодо наявності чи відсутності ліцензій і дозволів; документів щодо проходження через контрольно-пропускні пункти ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» автотранспорту, яким відбувалася доставка товару; документі, що підтверджують переміщення на територію Замовника ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» вказаних матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання здійснюється підрядником; первинні документи, які підтверджують надання результатів виконаних робіт, а саме звітів, технічних проектів які визначають зміст, обсяги, трудові витрати, кошторисну вартість, основні технічні умови, строки і організацію виконання робіт, або інші документи; інформації про затвердження та ведення загального та спеціальних журналів виконання робіт на обєктах, по яких підписані акти; не надано інформації про організацію, що вела такі журнали, відповідальних осіб за їх ведення, внесення до них інформації про виконання робіт працівниками протягом січня 2015 року; до перевірки не надано документів щодо проходження через контрольно-пропускні пункти ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» автотранспорту, яким відбувалася доставка товару.
З аналізу акту перевірки вбачається, що СДПІ з обслуговування ВП у м.Дніпропетровську МГУ Міндоходів, при проведенні перевірки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та контрагентами-постачальниками, в частині дефектності первинних документів, копії яких було надано до перевірки; відсутність первинних документів, зокрема: в довідках про вартість виконаних підрядних робіт/ та витратах та актах прийому виконаних підрядних робіт не вказана адреса виконання робіт; акти приймання виконаних підрядних робіт не містять назву обєкту та його адресу; акти на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей підрядної організації, акти на використані при ремонті матеріали не скріплені печатками сторін. Також, до перевірки не надано відомостей щодо наявності чи відсутності ліцензій і дозволів органів Держгірпромнагляду у підрядника ТОВ «Кривбасметалстил».
Враховуючи наведене, перевіряючи дійшли висновків, що фінансово-господарська діяльність контрагентів позивача, і як наслідок, діяльність самого позивача, здійснюється поза межами правового поля, з метою отримання податкової вигоди; перевірені операції спрямовані на отримання (надання) податкової вигоди з метою штучного формування податкового кредиту; відсутність реально вчинених господарських операцій та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п.44.1 Податкового кодексу не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПКУ.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
- встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності;
- встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції;
- встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку;
- встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість;
- встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 року № 375/11/14-14 зазначено універсальний принцип розгляду податкових спорів, а саме: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила судам варто застосовувати не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України №996 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що, в свою чергу, в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
З матеріалів справи вбачається, що у періоді перевірки між Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» та контрагентами укладені наступні договори:
- Договір № 266S14 від 07.05.2014 р. між Позивачем та ТОВ «ТПК Укрсплав» - поставка брухту кольорових металів;
- Договір № 1855 від 06.05.2015 р. між позивачем та ТОВ «Треі-Україна» - розробка (проектування) проекту, монтаж обладнання (включаючи матеріали та пусконалагоджувальні роботи введення обєкту в експлуатацію ДЦ№1, ДП№6. Капітальний ремонт і розрядку з реконструкцією. Електрична частина та автоматизація);
- Договір № 4125 від 09.12.2014 р. між позивачем та ТОВ «ТД Брянківська вугільна компанія» - поставка вугільного концентрату;
- Договір № 2413 від 02.08.2011 р. між позивачем та ТОВ «Кривбасметалстіл» - надання послуг по аутсорсінгу технологічного персоналу для забезпечення безперебійного та безаварійного рівня організації виробництва на дільницях в агломераційному цеху №1;
- Договір № 2923 від 31.07.2014 р. між позивачем та ТОВ «Кривбасметалстіл» - роботи на обєкті «ДЦ-1. Дп-6. Кап. Ремонт першого розряду з реконструкцією; Антикорозійний захист м/к аспірації»;
- Договір № 1312 від 24.04.2014 р. між позивачем та ТОВ «Кривбасметалстіл» - ремонт механічного обладнання: агломераційних цехів № 1,2,3; доменного цеху № 2; конвертерного цеху металургійного виробництва;
- Договір № 3435 від 16.10.2014 р. між позивачем та ТОВ «Кривбасметалстіл» - роботи на обєкті «ДЦ-1. ДП-б. Кап. Ремонт першого розряду з реконструкцією. Антикорозійний захист металоконструкцій бункерної естакади, ливарний договору, обладнання блока повітрянагрівачів, труби димової кірпічної, пиловловлювача, газоочищення, власної печі».
Судом були досліджені наявні в матеріалах справи первинні документи, що стосуються господарської діяльності позивача з його контрагентами, та встановлено, що вказані господарські операції пов'язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій до перевірки були надані договори (контракти) з додатками, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, прибуткові ордери, акти прийому-передачі ТМЦ, послуг, робіт, довідки про вартість робіт, акти на використані при ремонті матеріали та повернення залишків, акти на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запчастин і деталей підрядниками, акти прийому виконаних підрядних робіт з відомістю поставки матеріалів, акти на оприбуткування матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при демонтажі під час ремонтів і їх використання, замовлення/накладні на отримання позивачем технічної документації від підрядників, податкові накладні, рахунки на оплату, розрахунки коригування, платіжні доручення, банківські виписки.
Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.
Крім того, відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність господарських операцій з вищезазначеними контрагентами та докази, які б підтверджували обставини, викладені в акті перевірки.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» порушений порядок оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання брухту чорних та кольорових металів, оскільки пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції Закону України № 713 від 19.12.2013 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо ставок окремих податків», який набрав чинності з 01.01.2014 року передбачено, що тимчасово до 1 січня 2015 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної під категорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011р. № 15 затверджено Перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово до 01 січня 2014 року звільняються від обкладення податком на додану вартість, згідно з додатками 1 і 2 . Постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2014р. № 43 дію Постанови № 15 було продовжено до 01.01.2015р.
Законом № 71-VIII від 28.12.2014 р., що набрав чинності 01.01.2015 р., продовжено до 01.01.2017 р. дію режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість для операцій з постачання, у тому числі операцій з імпорту, відходів та брухту чорних та кольорових металів, визначеного пунктом 23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України: «23». Тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у цьому пункті, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Згідно п.30.3 ст.30 ПК України платник податку має право використовувати пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування. Згідно п.30.5 ПКУ податкові пільги встановлюються виключно цим кодексом, а також рішеннями органів місцевого самоврядування, прийнятими у відповідності з цим Кодексом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. № 136 дію Постанови № 15 було продовжено до 01.01.2017р., а саме у назві та пункті 1 постанови цифри і слово « 1 січня 2015 року « замінено цифрами та словом « 1 січня 2017 року, у назві додатків 1 і 2 до постанови цифри і слово « 1 січня 2015 року» замінено цифрами та словом « 1 січня 2017 року».
Відповідно до статті 8 Конституції України в країні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.
Принцип верховенства права означає, що закон має вищу юридичну силу стосовно всіх інших нормативно-правових актів, які повинні відповідати закону. У зв'язку з цим інші нормативні акти називають підзаконними актами, якими є, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.
Згідно до частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Суд зазначає, що відсутність норм, які у період з 01.01.2015р. по 31.01.2015р. визначали перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість (постанови Кабінету Міністрів України), ніяким чином не може впливати на дію норм ПК України, як кодифікованого нормативно-правового акта, та нівелювати право платника податків на відповідне відображення показників у податкових деклараціях за цей період.
Податковий орган під час здійснення перевірки дотримання податкового законодавства має керуватися положеннями Податкового кодексу України, а не постановою Кабінету Мі ністрів України.
Таким чином, позивач, керуючись нормами п.30.3 ст.30 ПК України, мав право користуватись пільгою зі звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання металобрухту з 01.01.2015р. на підставі Закону № 71-УШ від 28.12.2014 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем правомірно застосовано пільгову ставку податку на додану вартість при здійсненні операцій з реалізації металобрухту в січні 2015 року, а твердження відповідача про те, що операції з реалізації металобрухту мають оподатковуватись податком на додану вартість за ставкою 20%, є неправомірними.
Щодо посилання контролюючого органу в акті перевірки від 19.05.2015 року на акти перевірок контрагента позивача - ТОВ «Кривбасметалстіл» з питань достовірності формування податкових зобов'язань і податкового кредиту з ПДВ під час здійснення його фінансово-господарських взаємовідносин та підтвердження реальності здійснення його господарських операцій з контрагентами другої/третьої/четвертої ланки по відношенню до позивача, суд зазначає, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. При цьому, не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними, (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, та нереальними господарських операцій, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право відповідача при складанні акта перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.
Суд вважає за необхідне зазначити, що в акті перевірки відповідачем не встановлено фактів відображення податкового обліку позивача з ПДВ без підтвердження первинними документами, без податкових накладних або за податковими накладними, порядок виписки яких порушено.
Так, підставою для встановлення відсутності факту реального здійснення фінансово - господарських операцій з контрагентами, на думку відповідача, стала відсутність документів, що посвідчують якість товару, сертифікатів відповідності, його транспортування, документів щодо проходження через контрольно-пропускні позивача автотранспорту, яким відбувалася доставка товару, звітів, технічних проектів, які визначають зміст, обсяги, трудові витрати, кошторисну вартість, основні технічні умови, строки і організацію виконання робіт.
Суд зазначає, що відсутність вказаних документів не є безумовною підставою для відсутності права формування податкового кредиту з податку на додану вартість за умови надання покупцю продавцем належним чином оформленої податкової накладної у відповідності до вимог ст.198 ПК України.
При цьому, суд зауважує, що ні договорами з контрагентами, ні будь-якими нормативними документами не встановлено обов'язковості підтвердження факту виконання робіт чи надання послуг такими документами як звіти, технічні проекти, які визначають зміст, обсяги, трудові витрати, кошторисну вартість, основні технічні умови, строки і організацію виконання робіт, підтверджують факт підвезення працівників підрядника до обєкту виконання робіт.
В свою чергу, факт виконання робіт/послуг за умовами вищезазначених договорів підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг.
Отже, суд вважає, що висновки відповідача про завищення податкового кредиту є безпідставними, оскільки позивачем дотримані встановлені ст. 198 ПК України правила формування податкового кредиту за операціями з придбання товарів/послуг, а саме, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» були надані для перевірки податкові накладні та перелічені вище первинні документи, що, на думку суду, свідчать про фактичне придбання товарів (робіт, послуг).
Також, відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення обумовленого договорами товару не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.
Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Отже, суд зазначає, що вищевказані правила застосовуються до випадків, коли перевезення здійснюються саме на умовах договорів про надання перевізниками послуг з перевезення вантажів, що належать на праві власності не перевізнику, а іншим особам, і не стосуються до випадків перевезення власного майна.
Судом встановлено, що саме в таких випадках позивачем товарно-транспортні накладні не надавались у звязку з їх відсутністю.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним в Україні законодавством не передбачене обовязкове встановлення пропускного режиму на такого роду підприємствах, яким є підприємство позивача. Відповідно, не може бути і будь-яких нормативно встановлених вимог до документального оформлення такого режиму, навіть якщо він встановлений за власним бажанням адміністрації підприємства. Якщо такі перепустки та дозволи оформлені, то вони видані контрагенту і знаходяться у нього, як наслідок, позивач фізично не міг їх надати відповідачу.
Окрім цього, безпідставність вимоги відповідача щодо надання документів проходження через контрольно-пропускні пункти автотранспорту, яким відбувалась доставка товару, підтверджується й тим, що договір №1855 від 06.05.2014 року передбачав зобовязання контрагента з виконання робіт (підряд), а не поставку продукції.
Суд не погоджується із доводами контролюючого органу та висновками, викладеними у акті перевірки щодо не підтвердження фізичної та технічної можливості виконувати умови укладеного договору №4125 від 09.12.2015 року контрагентом ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» - ТОВ «ТД Брянківська вугільна компанія», оскільки під час судового розгляду позивачем було підтверджено реальне здійснення господарських операцій ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з вищевказаним контрагентом, надані належні докази щодо забезпечення та обслуговування виробничого процесу видобування та реалізації вугілля камяного, наявності у підприємства-контрагента необхідних умов для здійснення господарської діяльності, а саме реальність даної господарської операції підтверджують первинні документи: договір, залізничні накладні, з відмітками власника товару, його відправника, відмітками залізниць (державних підприємств), які перевозили вантаж, та відмітками вантажоотримувача з датами прибуття на станцію призначення та видачі вантажу позивачу, акти прийому-передачі, рахунки, податкові накладні, докази сплати поставленої продукції, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
Також, в судовому засіданні представники позивача щодо реалізації господарських операцій між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» і його контрагентами пояснили, що у січні 2015 року (період, у якому позивачем було сформовано податковий кредит з ПДВ за операціями, у звязку з якими виник спір) позивач фактично здійснював 2 види операцій зі своїми контрагентами: закуповував вугільний концентрат у ТОВ «Торгівельний будинок «Брянківська вугільна компанія» (надалі - ТОВ «ТД «БВК») і отримував послуги (виконання робіт і поставки обладнання) від ТОВ «Треі-Україна» і ТОВ «Кривбасметалстіл».
Що стосується поставок вугільного концентрату від ТОВ «ТД «БВК», представники позивача зазначили, що поставки товару здійснювалися згідно з укладеним між позивачем і ТОВ «ТД «БВК» договором № 4125 від 09.12.2014 р. Відповідно до специфікації № 1 від 09.12.2014 р. до вказаного договору, сторонами було погоджене відвантаження вугілля коксівного марки К у кількості 10 000 тон в період з 09.12.2014 р. по 31.12.2014 р., який був подовжений до 31.01.2015 р., оскільки у грудні 2014 року відвантаження продукції не було. Врешті, у січні 2015 року на користь позивача було відвантажено загалом 4 747,6 т вугільної продукції.
Пояснили, що доставка товару позивачеві здійснювалася залізничним транспортом. Відповідно до пункту 3.3 договору №4125 від 09.12.2014 р., ТОВ «ТД «БВК» зобовязане було організовувати поставку продукції в рухомому складі, призначеному для перевезення відповідного виду вантажу. На практиці вугільна продукція відвантажувалася у залізничні вагони, які формувалися у рухомий склад і відправлялися позивачеві з оформленням залізничних накладних, долучених до матеріалів справи.
В свою чергу, вугільна продукція, яка постачалася позивачеві, походила з шахт «Центральна» і «Бежанівська». Відправником продукції виступало ТОВ «ДПТК», а отримувачем - позивач. Перевезення здійснювалося зі станції Червоноармійськ до станції Кривий Ріг.
Відповідно до пункту 3.4. договору №4125, усі витрати, повязані з транспортуванням продукції, ніс продавець (ТОВ «ТД «БВК»). При цьому, позивач компенсовував вартість залізничного тарифу та вартість послуг з організації перевезень.
Вугільна продукція, яку позивач закуповував у ТОВ «ТД «БВК», призначалася для коксохімічного виробництва позивача.
Що стосується операцій з отримання позивачем робіт від ТОВ «Кривбасметалстіл» і обладнання від ТОВ «Треі-Україна» представниками позивача було зазначено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем проводилася реконструкція однієї з його доменних печей - доменної печі-6 (ДП-6). ДП-6 є одним із основних виробничих агрегатів позивача. Вона виробляє чавун для подальшої його переробки у конвертерному цеху підприємства для отримання сталі. Подібна реконструкція доменної печі проводиться раз на 15 років. Реконструкція була обумовлена як нормативними вимогами з проведення капітального ремонту, так і загальним незадовільним станом печі, і мала на меті зниження ризиків скорочення виробництва чавуну чи навіть повної зупинки роботи печі. Окрім того, необхідність реконструкції печі була обумовлена умовами договору придбання підприємства позивача - обовязком провести реконструкцію ДП-6 з впровадженням сучасного ливарного двору і системи знепилювання.
Для реалізації такої реконструкції позивачем залучалися різні підрядні організації, кожна - для реалізації певної своєї «ділянки» (частини) комплексного процесу реконструкції.
Зокрема, ТОВ «Треі-Україна» було залучене позивачем (згідно з договором № 1855 від 06.05.2014 року) для виконання комплексу робіт, повязаних з реконструкцією електричної частини печі та проведення автоматизації. Згідно з умовами такого договору (пункт 1.1) ТОВ «Треі-Україна» зобовязалося надати позивачеві цілий комплекс послуг, спрямованих на проектування (розробку) та безпосередню реалізацію проекту з реконструкції доменної печі у відповідній частині. Такий комплекс послуг включав себе початкове проектування (розробку) проекту, так і виконання ТОВ «Треі-Україна» практичних будівельних, ремонтних, монтажних робіт на обєкті, а також здійснення ТОВ «Треі-Україна» постачання обладнання, необхідного для реалізації відповідного проекту реконструкції.
Тобто фактично, ТОВ «Треі-Україна» було найняте позивачем для організації і забезпечення реконструкції доменної печі (в частині реконструкції її електричної частини та автоматизації) з обовязком виконати усі необхідні для цього додаткові процедури (проекті, монтажні роботи, поставки і монтаж необхідного обладнання тощо).
ТОВ «Кривбасметалстіл» було залучене позивачем для реалізації двох напрямків комплексної реконструкції печі - виконання робіт з антикорозійного захисту металоконструкцій аспірації (згідно з договором №2923 від 31.07.2014 р.) та робіт з антикорозійного захисту металоконструкцій бункерної естакади, ливарного двору, устаткування блоку повітренагрівачів, труби димової цегляної, пиловловлювача, газоочистки та власне печі.
Окрім того, ТОВ «Кривбасметалстіл» також було залучене позивачем для виконання ряду інших робіт, повязаних з ремонтом механічного обладнання (агломераційних цехів № 1, 2, 3, доменного цеху № 2, конвертерного цеху металургійного виробництва Позивача), та надання послуг по аутсорсінгу технологічного персоналу для забезпечення безперебійного та безаварійного рівня організації виробництва на дільницях агломераційного цеху № 1.
Представники позивача зазначили, що усі вказані роботи, поставки здійснювалися контрагентами на території підприємства позивача. Оскільки територія підприємства позивача є закритою, для того, щоб працівники контрагентів позивача могли потрапляти на його територію та перебувати на ній, їм видавалися тимчасові перепустки, за якими вони і могли потрапляти на території позивача (у випадку використання ними транспортних засобів надавались транспортні перепустки). Зокрема, до цих пояснень представниками було додано переліки разових транспортних перепусток, тимчасових транспортних перепусток, а також особистих перепусток, виданих підрядним організаціям ТОВ «Треі-Україна» і ТОВ «Кривбасметалстіл» у 2015 році (зокрема, у січні 2015 року).
Метою укладення договорів із зазначеними підрядними організаціями було отримання позивачем кінцевого результату відповідних робіт/послуг. Якщо контрагенти Позивача в рамках виконання відповідного договору, окрім безпосередніх робіт також здійснювали для позивача поставки обладнання (як у випадку з ТОВ «Треі-Україна»), такі поставки фактично були частиною реалізації контрагентом замовленого у нього Позивачем проекту. Відповідні поставки здійснювалися контрагентом (ТОВ «Треі-Україна») власними силами і за власний рахунок (пункт 8.6.6 договору № 3435 від 16.10.2014 р.), і товар доставлявся ним безпосередньо на територію позивача. Відповідно, практична реалізація, оплата та документальне оформлення транспортування товару повністю покладалося на контрагента і перебувало поза контролем і впливом самого позивача.
Суд зазначає, що реальність виконання для позивача відповідних робіт ТОВ «Треі-Україна» і ТОВ «Кривбасметалстіл» додатково підтверджується фактичною наявністю на підприємстві позивача результатів таких робіт. Так, фактичне завершення реконструкції обєкта, до якої були залучені зазначені організації (а отже, і реальність виконання відповідних робіт та, поставки необхідного для них обладнання), підтверджується актами готовності обєктів до експлуатації № 9 від 02.06.2015 р., № 10 від 02.06.2015 р., декларацією про готовність обєкта (Доменний цех № 1. Доменна піч № 6) до експлуатації, долученими до матеріалів справи.
Наведені фактичні обставини та проаналізовані норми чинного законодавства дають підстави дійти висновку про те, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою закріплений у ст. 4 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Суд зазначає, що документи, надані як документальне оформлення операцій між позивачем та його контрагентами, вказують на фактичне існування та реальність господарських правовідносин між такими особами.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси позивача, щодо порушення яких суд дійшов відповідного висновку та це підтверджується відповідними доказами.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 05 жовтня 2015 року.

Суддя ОСОБА_7