Справа № 820/7492/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"13" жовтня 2015 р. № 820/7492/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання незаконними та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати дії державного виконавця щодо відмови у відновленні виконавчого провадження по рішенню Європейського суду із прав людини від 18 липня 2013 року -незаконними;

2. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби відновити виконавче провадження за рішенням Європейського суду із прав людини від 18 липня 2013 року та виконати постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2011 року у повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16 серпня 2013 року ВП №39399653 відкрито виконавче провадження по рішенню Європейського суду. Постановою від 06 квітня 2015року ВП №39399653 виконавче провадження по рішенню Європейського суду закінчено, як зазначено у постанові, у зв'язку із його виконанням.

20 квітня 2015 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень, із заявою про поновлення даного виконавчого провадження, у зв'язку із тим, що рішення Європейського суду, виконано частково, тобто не у повному обсязі.

Листом відділу вій 25 травня 2015 року за № К-8388/20-2/23, позивачу було відмовлено у поновленні виконавчого провадження із посилання на ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та лист ОСОБА_2 уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03 жовтня 2014 за № 43500-61-14/12.0.1.

Позивач з зазначеною відповіддю не погоджується та вважає її незаконною.

Позивач в судове засідання зявився та підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився та проти задоволення позовних вимог заперечував просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що оскаржене рішення про закриття виконавчого провадження є законним та обґрунтованим.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ) перебувало виконавче провадження № 39399653 по виконанню рішення № 1270/12, виданого 18.07.2013 Європейським судом з прав людини, відповідно до якого Суд постановив: (а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Крім цього судом встановлено, що згідно інформації відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, відповідно до повідомлення УПСЗН Ізюмської міської ради заборгованість за рішеннями національних судів на користь ОСОБА_1Г, складає:

- за виконавчим листом № 2а-679/2010 виданим 17.02.2011 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області провести перерахунок та виплату недоотриманої суми разової грошової допомоги до 5 Травня 2009 року - 3554,00 грн., (згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 26.03.2015 № 2828);

- за виконавчим листом № 2-а-З385/2011, виданим 12.12.2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобільської катастрофи» та забезпечити відповідні виплати, з урахуванням виплаченої суми допомоги на оздоровлення за 2010 рік - 4320,00 грн. (згідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області від 26.03.2015 №2827).

В ході виконання рішення Суду на користь ОСОБА_1 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням № 4298 від 10.10.2013 перерахована сума у розмірі 21065,08 грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням № 7760 від 23.10.2014р. сплачена заборгованість за рішеннями національного суду у розмірі 114759,56 грн., платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 9166 від 02.12.2014 року перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 4037,82 грн., та платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 6901 від 01.10.2014р. сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини в розмірі 75,48 грн.

06.04.2015 державним виконавцем відділу відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначаю, що згідно роз'яснюється, що конвертація коштів, присуджених Судом, оформлення платіжних документів (платіжного доручення) проводиться Міністерством юстиції України, як органом, відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень, з урахуванням особливостей, вищезазначених нормативно-правових актів та законодавства України, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 № 408.

Тобто розпорядником коштів по рішенням Європейського суду з прав людини є Міністерство юстиції України, а не відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України або Державна виконавча служба України.

Виконання рішень здійснюється в добровільному (самостійному) порядку, без заходів примусового виконання, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом направлення Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України офіційного перекладу рішення, платіжного доручення та постанови про відкриття виконавчого провадження до Державної казначейської служби України для оплати на користь стягувача.

Процес виплати справедливої сатисфакції не є миттєвим і може тривати декілька тижнів, чи навіть місяців, що пов'язано з низкою різних факторів: отримання від заявника інформації, необхідної для проведення виплати, узгодження з загальними бухгалтерськими правилами, технічні затримки властиві банківським трансакціям, вибір способів перерахунку і таке інше.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує; державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Повідомляється, що відповідно до статей 7, 8, 9 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на Державину виконавчу службу України покладено виконання рішень Європейського суду з прав людини в частині виплати Стягувачеві відшкодування.

Частина 5, 6 статті 8 вищевказаного Закону зазначає, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Виконання рішень Суду передбачає виплату Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального та загального характеру.

Відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача;

Заходами індивідуального характеру - є а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні (відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Заходами загального характеру - є заходи, спрямовані на усунення системної проблеми та її першопричини, встановленого рішенням Суду, щодо інших осіб (виправлення порушеного права).

Заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення" усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді,

На відміну від відшкодування моральної та матеріальної шкоди Суд не вказує державі, які саме заходи необхідно вжити щодо відновлення порушених прав заявника.

Також, нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про застосування практики та виконання рішень Європейського суду з прав людини» не встановлено механізму виконання рішень національних судів, які Уряд України згідно рішення Суду зобов'язався виконати.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо реалізації Закону України, «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 31.05.2006 № 784, встановлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини у разі розгляду питань дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через ОСОБА_2 уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Тобто, вищевказаною постановою звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України та розгляду питань щодо дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладено на ОСОБА_2 уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Згідно до Порядку забезпечення представництва України під час розгляду справ у Європейському суді з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 № 553, відповідальним за забезпечення представництва України у Європейському суді з прав людини є Міністерство юстиції України в особі ОСОБА_2 уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що рішення національного суду та рішення Європейського суду з прав людини відносно позивача виконано у повному обсязі.

Щодо твердження позивача про те, що вищезазначене рішення суду не було виконано повністю є безпідставними з наступних підстав:

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом: особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, але всупереч вимогам даної статті ОСОБА_1 були отримані кошти згідно вищевказаних платіжних доручень. Якщо він з ними був не згодний, стягувач мав право звернувся до суду щодо захисту своїх прав з приводу незаконних на його думку, дій державного виконавця.

Також, в матеріалах виконавчого провадження містяться постанови про відкриття (з ідентифікатором доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень) та постанова про закінчення виконавчого провадження з зазначеними сумами перерахунку, які на даний час також не оскаржувались ОСОБА_1

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) «Войтенко проти України», виконання рішення про стягнення коштів з державної установи могло бути здійснено лише за умови, якщо б такі витрати були попередньо передбачені у законі про державний бюджет. Причина невиконання судового рішення про стягнення коштів з державної установи полягає саме у відсутності відповідних законодавчих заходів, які б забезпечували виконання цього рішення, а не у бездіяльності органу ДВС.

До аналогічного висновку прийшов Європейський суд у справі «Ромашов проти України». Зокрема Суд зазначив, що виконання у відношенні державного органу може бути здійснене лише в тому випадку, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Факти справи свідчать про те, що протягом періоду, що розглядається, виконанню відповідного судового рішення перешкоджала саме відсутність законодавчих заходів, а не неналежне виконання своїх обов'язків державними виконавцями.

Також, згідно з рішенням Європейського суду «Козачек проти України», встановлено, що в Українському законодавстві ні суди, ні виконавча служба не мають права скасувати закони або зобов'язувати державу вносити зміни в закон про бюджет.

Таким чином, рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, встановлено відсутність бездіяльності органу державної виконавчої служби при виконанні рішень про стягнення коштів з бюджетної установи за відсутності відповідних законодавчих заходів та бюджетних асигнувань..

Відповідно до рішення у справі за заявою № 43331/12 «Великода проти України», в якому Європейським судом, як міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, вважається правомірним по вказаній категорії справ (стосовно пенсіонерів-ліквідаторів Чорнобильської АЕС), що обов'язок Уряду стосовно забезпечення виконання рішень національних судів, за якими стягувачами є учасники ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії та відповідне судове рішення (рішення національного суду) не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

ОСОБА_2 уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.2014 № 43500-0-61-14/12.0.1 повідомлено, що Європейський суд у своїй ухвалі у справі «Великода проти України», у якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008, визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану.

Європейський суд дійшов висновку «що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав».

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 13 Віденської конвенції про право міжнародних договорів для цілей тлумачення договору поряд з контекстом термінів договору враховується зокрема, наступна практика застосування договору.

Відповідно до пункту 1 статті 32 Конвенції на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї поширюється юрисдикція Європейського суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини «неодноразово повторював, що Конвенція є живим інструментом, що повинен тлумачитися «з огляду на умови сьогодення» ( рішення від 25 квітня 1978 року у справі «Тайрер проти Сполученого Королівства» (:Тугег V. the United Kingdom), п. 31, Series A № 26; рішення від 7 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (.Pichkur v. Ukraine), заява № 10441/06, п. 53).

У рішенні у справі «Великода проти України» викладена нова позиція Європейського суду щодо таких скарг, яка підлягає застосуванню як частина національного законодавства.

Також, Європейським судом вказано на те, що зміни та доповнення внесені 14 червня 2011 року до Закону України «Про Державний бюджет на 2011 рік», відповідно до яких розмір пенсії за статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Кабінетом Міністрів України відповідають вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу та не порушують положень Конвенції.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виконана 16 жовтня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.