Справа № 826/16624/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року у справі за поданням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпня 2015 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з поданням до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків. Подання обґрунтовано наявністю факту недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності обставин згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), що фактично дає можливість відповідачу ухилятись від виконання обов'язків, встановлених законом. У зв'язку з відмовою платника податку від допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки останнім прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОВ ОСОБА_2.)

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.08.2015 року працівниками відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у м. Києві згідно наказу від 26.06.2015 року № 874 здійснено виїзд з метою проведення фактичної перевірки ФОВ ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1.

При прибутті на місце працівниками ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві було пред'явлено: посвідчення, копію наказу від 26 червня 2015 року № 874 та направлення від 30 липня 2015 року № 1250/26-15-21-01-29, № 1249/26-15-21-01-29 на проведення фактичної перевірки, продавцю-касиру, що здійснювала розрахунково-касові операції в магазині ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1.

Після ознайомлення з наказом та направленням на перевірку посадова особа підприємства (продавець-касир) зателефонувала до директора магазину та повідомила його про приїзд посадових осіб податкового органу, після чого відмовилась від отримання документів на проведення перевірки. В результаті чого посадовими особами контролюючого органу складено акт відмови від допуску до перевірки від 11.08.2015 р. № 192/26-19-21-01-14.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень відповідача: «від допуску до перевірки не відмовлялись, а продавець-касир відмовилась лише від підписання пред'явлених документів».

Також, в акті про відмову від допуску до перевірки від 11.08.2015 року № 192/26-19-21-01-14 зазначається про відмову продавця - касира представитись та на підставі вказівки не допустити працівників ГУ ДФС у м. Києві в приміщення для проведення.

З наданих пояснень відповідача в суді першої інстанції, на час приїзду посадових осіб заявника за адресою, де знаходиться магазин, він перебував за межами м. Києва, у зв'язку з чим просив відкласти проведення перевірки.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, відповідачем подано заяву від 18.08.2015 року до Головного управління ДФС у м. Києві про проведення фактичної перевірки, яка повинна була бути проведена 11.08.2015 року.

Отже, в процесі здійснення контрольно-перевірочних заходів працівники ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві не змогли реалізувати надані їм повноваження щодо проведення фактичної перевірки за наявності обставин згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 розділу II ПК України так як не були допущенні до перевірки.

Підпунктом 16.1.9 п. 16 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено не перешкоджати законній діяльності посадових осіб контролюючих органів під час виконання ними службових обов'язків.

На підставі вище наведеного ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 13.08.2015 р. № 6567/Ф/26-51-21-21, яким застосовано повний адміністративний арешт майна ФОВ ОСОБА_2

Рішення надіслано відповідачу 13.08.2015 р., що підтверджується копією фіскального чеку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов'язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані нормами ПК України від 02.12.2010 року № 2755- VI.

Однією із функцій контролюючих органів є здійснення податкового контролю.

У відповідності до положень ст. 62 ПК України одним із способів податкового контролю, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, є проведення перевірок платників податків.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків і зборів, а також дотримання зальотного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль з адотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Статтею 16 ПК України визначено обов'язки платника податків до яких належать, зокрема: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв'язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб'єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку); подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації); повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця; забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Допуск посадових осіб контролюючого органу під час проведення ним перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чі пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборві у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено Вищим адімінстратвним судом України в ухвалі від 15.09.2014 року за результатами розгляду справи № К/800/55020 про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника, закріплені в ст. 16, ст. 20 ПК України компетенція контролюючих органів та обов'язок платників податків є необхідними умовами забезпечення виконання приписів ч. 1ст. 61 Крнституції України, згідно з якою кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із п. 78.5 ст. 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України).

У зв'язку з відмовою платника податку від допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки податковим органом прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_2

У відповідності до п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 ПК України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника),обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому приписи ст. 94 Податкового кодексу України поширюються на випадки застосування арешту майна платника податкiв у разi: або вiдмови вiд проведення документальної перевiрки, або недопуску до перевiрки будь-якого виду, якщо для такої перевiрки передбачено застосування процедури допуску та встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених податковим законодаством.

Отже, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві правомірно вважає, що невиконання ФОП ОСОБА_2 законних вимог контролюючого органу, обмежує останній в праві реалізувати права, функції та повноваження щодо здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою податків і зборів платником, а не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки фактично дає можливість відповідачу ухилятись від виконання обов'язків, встановлених законом.

Оскільки платник податків безпідставно не допустив посадових осіб органу ДПС до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, податковим органом правомірно та обгрунтовано застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 серпня 2015 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві -задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 серпня 2015 року - скасувати.

Подання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 13 серпня 2015 року № 6567/Ф/26-51-21-21.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 20 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 15 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Твердохліб В.А.