Справа № 808/2574/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2574/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 року

справа № 808/2574/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 р. по справі № 808/2574/15 за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства "Могучий" про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,-

в с т а н о в и в:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у 2014 році відповідач належним чином виконував покладені на нього обов’язки, передбачені ст. 19-20 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, матеріали справи свідчать, що згідно даних, наданих відповідачем у звіті за 2014 рік, форма №10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів», вбачається, що при середньообліковій чисельності працюючих на підприємстві відповідача у 2014 році – 125 осіб, та виходячи з передбаченого законодавством нормативу, у відповідача мало бути працевлаштовані 5 інвалідів. При цьому на підприємстві відповідача у 2014 році були працевлаштовані 2 інваліди.

За підсумками роботи відповідача у 2014 році позивачем були нараховані адміністративно-господарські санкції та пеня у розмірі 102175,83 грн. за незайняті інвалідами робочі місця.

За приписами ч.ч.1 – 3, 5 статті 19 Закону України від 21.03.1991 р. "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, –у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів, а також самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 % річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

У відповідності з частиною 4 статті 20 Закону України від 01.03.1991 р. "Про зайнятість населення" підприємства, установи і організації незалежно від форми власності щомісяця подають центрам зайнятості населення адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

З матеріалів справи вбачається, що на ПП «Могучий» була створена постійно діюча атестаційна комісія по проведенню атестації робочих місць по умовам праці (список 1,2) та місць, створених для працевлаштування інвалідів (наказ №2 від 10.01.2014 р.),яка атестувала робочі місця для інвалідів, а саме: 2 робочих місця сторожів на мех.токе; 2 робочих місця сторожів в мех.отряде; 2 робочих місця сторожів авто гаражу (протокол засідання атестаційної комісії від 13.01.2014 р.).

Також на підприємстві були розроблені і затверджені паспорта на створення зазначених вище робочих місць та інструкції про робочі місця.

Крім цього, згідно відповіді Мелітопольського районного центру зайнятості на лист позивача, приватне підприємство «Могучий» за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. надавало до центру зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів за формою – 3ПН. ПП»Могучий» знаходиться в с. Ясноватому Мелітопольського району Запорізької області, інваліди з цього населеного пункту не перебувають на обліку в Мелітопольському центрі зайнятості, тому не направлялись на вакантні посади в ПП «Могучий». Інваліди з інших населених пунктів відмовлялись від працевлаштування на дане підприємство з причин транспортної недоступності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у 2014 році відповідач належним чином виконував покладені на нього обов’язки щодо створення на підприємстві робочих місць для працевлаштування інвалідів, подання до центру зайнятості звітів про наявність на підприємстві вільних вакансій, передбачених для працевлаштування інвалідів.

За правилами частин 1, 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу приведених норм вбачається, що законодавець передбачив для роботодавця обов’язок із забезпечення вакантних місць для працевлаштування інвалідів, а не обов’язок з пошуку для подальшого їх працевлаштування.

Таким чином, оскільки відповідачем у 2014 році було дотримано вимоги закону щодо забезпечення необхідної кількості робочих місць, передбачених для працевлаштування інвалідів, та організацію їх заповнення (у межах наданих прав та покладених обов’язків), у його діях відсутні ознаки правопорушення.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв’язку із скоєнням правопорушення. То ж такі санкції не можуть застосовуватись у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому суб’єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» заходів для працевлаштування останніх, тобто коли у його діях відсутній склад правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та надана правильна правова оцінка, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим