Справа № 810/4061/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року 810/4061/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Вишгородська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості в сумі 161 375, 24 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку, за відповідачем рахується податкова заборгованість по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в загальній сумі 161 375, 24 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, у задоволенні позову просив відмовити. В судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено таке.

В період з 17.07.2014 по 24.07.2014 Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було проведено фактичну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1, зокрема господарської одиниці кафе-бару «Сакура», розташованого за адресою: Київська область, смт. Іванків, вул. Поліська, 51.

За результатом проведеної перевірки складно акт № 0158/1008/НОМЕР_1, яким встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме пунктів 1, 2, 9, 13 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР) та підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267, підпункту 267.4.8 пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України.

Відповідно до вказаного акта перевірки відповідачем встановлено порушення, а саме не проведення позивачем розрахункових операцій через РРО, не забезпечено щоденне друкування на РРО 17 фіскальних звітних чеків, а також проведеною перевіркою встановлено що в приміщенні кафе-бару «Сакура» здійснюється діяльність у сфері розваг за готівковий розрахунок, а саме використовується 4 ігрові доріжки боулінга по ціні 75, 00 гривень за одну годину гри на одній доріжці, без придбання торгових патентів.

Так, за наслідками розгляду акта перевірки № 0158/1008/НОМЕР_1 відповідачем 08.08.2014 прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію на підставі абзацу 6 пункту 1 статті 125 Податкового кодексу України в розмірі 161 034, 24 гривень за здійснення діяльності без дозвільних документів (торгових патентів) та № НОМЕР_3, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію на підставі підпункту 1 пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР в розмірі 5 781, 00 гривень, в тому числі 1 гривня за не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та 5 780, 00 гривень за не забезпечення щоденного друкування на РРО 17 фіскальних звітних чеків (340 x 17 = 5780).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення від 08.08.2014 № НОМЕР_2 та від 08.08.2014 № НОМЕР_3 були оскаржені відповідачем в судовому порядку.

Так, згідно постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 у справі № 810/4905/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про застосування штрафних санкцій у розмірі 5 781, 00 гривень від 08.08.2014 № НОМЕР_3.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2015 у справі № 810/4905/14, постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 змінено, викладено абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Визнати частково протиправним та скасувати рішення Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про застосування штрафних санкцій від 08.08.2014 № НОМЕР_3 у розмірі 5 440, 00 гривень». В решті постанову постанови Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 у справі № 810/4905/14 залишено без змін.

Вищевказані постанови судів першої та апеляційної інстанцій набрали законної сили. Згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.07.2015 на зазначені рішення відкрито касаційне провадження. Питання про зупинення виконання судових рішень не вирішувалось.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На день розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, постанова Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2015 у справі № 810/4905/14 вступили в законну силу, є чинними, отже, підлягають обовязковому виконанню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено право податкового органу проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючими органами щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичних перевірок. Така перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР, субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку, або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до субєктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проведеною перевіркою встановлено, що в приміщенні кафе-бару «Сакура» здійснюється діяльність у сфері розваг за готівковий розрахунок, а саме використовується 4 ігрові доріжки боулінга по ціні 75, 00 гривень за одну годину гри на одній доріжці без придбання торгових патентів.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці) їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей). Діяльність у сфері розваг це господарська діяльність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що полягає у проведенні лотерей, а також розважальних ігор, участь в яких не передбачає одержання її учасниками грошових або майнових призів (виграшів), зокрема більярд, кегельбан, боулінг, настільні ігри, дитячі відеоігри тощо.

Судом під час розгляду справи № 810/4905/14 було встановлено, що фактична перевірка проведена господарської одиниці кафе-бару «Сакура», який має «Боулінг-Бар» та належить ОСОБА_1, що, зокрема, підтверджується копією рахунку № 30 від 17.07.2014, до якого, окрім кави, морозива та десерту, включено гру в боулінг. В силу частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, дані обставини доказуванню не підлягають.

Згідно з підпунктом 267.4.8 пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України для здійснення діяльності у сфері розваг торговий патент придбається для кожного окремого грального місця. Якщо окреме гральне місце має декілька незалежних гральних місць, торговий патент придбається окремо для кожного з них. Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що оригінал торгового патенту повинен бути розміщений: на фронтальній вітрині магазину, а за її відсутності біля реєстратора розрахункових операцій; на фронтальній вітрині малої архітектурної форми; на табличці в автомагазинах, на розвозках та інших видах пересувної торговельної мережі, а також на лотках, прилавках та інших видах торговельних точок, відкритих у відведених для торговельної діяльності місцях; у пунктах обміну іноземної валюти; у приміщеннях для надання платних послуг, а також у приміщеннях, в яких проводяться розважальні ігри.

Відповідач зобов'язаний був придбати чотири торгові патенти, тобто на кожну ігрову доріжку боулінгу окремий торговий патент, в той час, як в порушення вимог підпункту 267.4.8 пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, ним до перевірки не надано торгові патенти через їх відсутність.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем у відповідності до вимог статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу виставлено податкову вимогу від 17.09.2014 № 442-00 на суму 166 815, 24 гривень, яка отримана останнім 20.09.2014, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, суд не погоджується з доводами відповідача, викладеними в запереченнях на адміністративний позов, що податкові повідомлення-рішення станом на 17.09.2014 не набули статусу узгоджених грошових зобовязань. Судове рішення у справі № 810/4905/14 набрало законної сили 18.06.2015 (відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень), у звязку з чим, з 18.06.2015 грошові зобовязання, які відповідач повинен сплати до бюджету, вважаються узгодженими.

Загальна сума заборгованості відповідача перед бюджетом становить 161 375, 24 гривень.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, загальна сума податкової заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем, становить 161 375, 24 гривень. Зазначений факт підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

На час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми відповідачем суду надано не було.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 159 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) податковий борг перед бюджетом у сумі 161 375 (сто шістдесят одна тисяча триста сімдесят пять) гривень 24 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.