Справа № 818/2579/15
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 р. Справа №818/2579/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представників позивача - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/2579/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Преміум Стар") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 24.07.2015 та № від 17.02.2015.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, оскільки ґрунтуються на висновках акту перевірки від 04.02.2015 за №393/2204/35172222/2, що не відповідають дійсним обставинам та вимогам чинного законодавства, оскільки, по-перше, норма Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», на яку посилається податковий орган, однозначно передбачає, що запаси, придбані за плату, оприбутковуються за первісною вартістю, яка складається з ціни придбання за вирахуванням непрямих податків, крім випадків, якщо податки не відшкодовуються підприємству відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.14.1.178 ПК України, податок на додану вартість є непрямий податок, який нараховується та сплачується згідно до норм розділу V цього кодексу. Зазначеним розділом передбачено відшкодування податку на додану вартість. Тобто, враховуючи, що податок на додану вартість є податком, який відшкодовується підприємству, він не підлягає включенню до собівартості та первісної вартості запасів.

По-друге, зі змісту норм ПК України випливає, що при обчисленні прибутку платника податок на додану вартість, сплачений постачальникові при придбанні товару, не повинен враховуватися та включатися до складу доходів та (або) витрат.

Щодо твердження відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій з контрагентами, позивач повідомляє, що всі операції мали реальний характер, крім того не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т.2 а.с.150), про причини неявки, всупереч вимог ч.2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, у письмових запереченнях проти позову (т.1 а.с.90-93) зазначив, що підприємство формувало собівартість не враховуючи ПДВ, незважаючи на те, що надавало послуги нерезиденту за нульовою ставкою, тобто включений до податкового кредиту ПДВ не відшкодовувався нерезидентом і відповідно до п.9 П(С)БО 9 «Запаси», повинен враховуватися ТОВ "Преміум Стар" у складі собівартості. Тобто, позивачем не було включено суми ПДВ нараховані у складі вартості послуг з виготовлення взуття ТОВ "Квінтекс", ТОВ "Алітоні", ПВКП "Стаместа", ТОВ "Фрале" до вартості послуг з виготовлення взуття "Косте Шуз" С.р.л. (Румунія), SC RAFFAELLO SHOES FACTORY С.р.л. (Румунія), що призвело до зменшення доходу від операційної діяльності на суму 1134248,00 грн. Крім того, підприємством на порушення п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України занижено дохід від операційної діяльності у звязку з заниженням суми компенсації вартості послуг з виготовлення взуття "Косте Шуз" С.р.л. (Румунія), SC RAFFAELLO SHOES FACTORY С.р.л. (Румунія) на суму податку на додану вартість підприємств - переробників, які були задіяні в технологічному циклі з надання цих послуг, на суму 1134248,00 грн.

Щодо виключення зі складу витрат та податкового кредиту вартості робіт (послуг), отриманих від контрагентів, то відповідач зазначив, що операції не підтверджено регістрами бухгалтерського обліку та первинними документами.

Суд, заслухавши представників позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що посадовими особами податкового органу була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Преміум Стар" з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 04.02.2015 за № 393/2204/35172222/2 (т.1 а.с.36-70).

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у м. Сумах були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 17 лютого 2015 року № про збільшення грошового зобовязання по податку на прибуток на загальну суму 998 118,75 грн., в тому числі: основний платіж 798 495 грн., штрафні санкції 199 623,75 грн. (т.1 а.с.12);

- від 17 лютого 2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 31 038 грн. та штрафні санкції у розмірі 15 519 грн. (т.1 а.с.13).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого Головним управлінням ДФС у Сумській області податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 за № скасоване в частині застосування штрафних санкцій за 4 квартал 2011 року у розмірі 139 355,25 грн. відповідно до підпункту 6 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 за № залишено без змін.

Не погоджуючись з результатами розгляду первинної адміністративної скарги податковим органом обласного рівня, позивач продовжив процедуру оскарження вказаних актів, подавши відповідну адміністративну скаргу до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України від 09.07.2015 за №14297/6/99-99-10-01-01-25, скаргу було задоволено частково, а саме:

- скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 за № з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги, в частині заниження доходу за 4 квартал 2011 року на 2980082 грн. та у відповідній частині штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 за № залишено без змін.

У зв'язку зі скасуванням вказаного вище податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 за № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 301342,50 грн., у тому числі: за основним платежем 241074 грн., за штрафними санкціями 60268,50 грн. (т.1 а.с.111).

В ході проведення виїзної планової перевірки ТОВ "Преміум Стар" з урахуванням рішення ДФС України було встановлено порушення вимог:

1. п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 135.1, п. 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 153.1.1 п. 153.1 ст. 153, пункту 7 підрозділу 4 розділу ХX «Перехідних положень» Податкового кодексу України встановлено заниження податку на прибуток в сумі 241 074,00 грн., в т.ч. по періодам:

- за 2012 рік на суму 115 160 грн.;

- за 2013 рік на суму 125 914 грн.

2. п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України встановлено завищення бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок на 31038 грн. в т.ч. за листопад 2011 року - 4654 грн., за грудень 2011 року в сумі 2145 грн., за квітень 2012 року в сумі 9656 грн., за травень 2012 року в сумі 3900 грн., за червень 2012 року в сумі 3333 грн., за липень 2012 року в сумі 3632 грн., за серпень 2012 року в сумі 2218 грн., за вересень 2012 року в сумі 1500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Однією з причин прийняття посадовими особами податкового органу оскаржених рішень послугували висновки про заниження ТОВ "Преміум Стар" доходів від операційної діяльності на загальну суму 1 134 248 грн. (в тому числі 4 квартал 2011 року - 25 767 грн., за 2012 рік - 445775 грн., за 2013 рік - 662 705 грн.) з причин не включення до договірної ціни наданих послуг нерезидентам «Косте Шуз» С.р.л. (Румунія) сум податку на додану вартість, що сплачені у складі вартості послуг з переробки давальницької сировини стороннім організаціям - контрагентам ТОВ «Квінтекс», ПВКП «Стаместа», ТОВ «Фрале», ТОВ «Алітоні» з посиланням на п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

На переконання суду, такі висновки є протиправними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 135.1. ст. 135 ПК України (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

- доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

- інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п.135.2 ст. 135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу (п.п.135.4.1 п. 135.1. ст. 135 ПК України).

В свою чергу, положеннями п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

При цьому, п.п. 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для визначення об'єкта оподаткування не враховуються, зокрема, суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство-продавець не є платником податку на додану вартість.

Наведеній нормі кореспондують положення п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України, якою передбачено, що не включаються до складу витрат, зокрема, суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що сума податку на додану вартість, сплачена позивачеві в складі вартості наданих послуг нерезидентам «Косте Шуз» С. р. л. (Румунія) по контракту від 23.08.2010 №2/ім/10 та SС Raffaello Shoes S.r.l. (Румунія) по контракту від 20.03.2013 за №4 не повинна включатись до складу собівартості товару, відтак позивачем не було занижено валовий дохід на суму ПДВ.

Щодо висновків посадових осіб податкового органу про безтоварність господарських операцій та, як наслідок, виключення зі складу витрат та податкового кредиту вартості юридичних послуг отриманих від ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" м. Київ, що призвело до завищення валових витрат на загальну суму 136 602 грн., а також завищення податкового кредиту на 28 820 грн. слід зазначити наступне.

Так, між позивачем та ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" було укладено угоду про надання правових послуг від 23 березня 2011 року (т. 2 а.с. 12-18).

Товариством "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" відповідно до укладеної угоди про надання послуг від 23.05.2011 протягом 2011-2013 років надавалися ТОВ "Преміум Стар" юридичні послуги, а саме надання консультацій, представництво інтересів підприємства та супроводження справ в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, підготовка та подання процесуальних документів.

Протягом зазначеного періоду працівники ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" представляли інтереси підприємства під час розгляду наступних судових справ:

- справа №2а-1870/7283/11 за позовом ТОВ "Преміум Стар" до ДПІ в м. Суми про скасування податкових повідомлень-рішень;

- справа №2а-1870/7657/11 за позовом ТОВ "Преміум Стар" до ДПІ в м. Суми щодо скасування відмови у подовженні терміну дії податкових векселів та скасування суми податкового боргу;

- справа №2а-1870/8501/11 за позовом ТОВ "Преміум Стар" до ДПІ в м. Суми про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість;

- справа №2а-1870/814/12 за позовом ДПІ в м. Суми до ТОВ "Преміум Стар" про стягнення податкового боргу;

- справа №2а-1870/7625/12 за позовом ТОВ "Преміум Стар" до ДПІ в м. Суми про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення бюджетного відшкодування;

- справа №1806/2-2047/2011 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ "Преміум Стар" про визнання наказу про звільнення неправомірним.

Надання юридичних послуг підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- довіреностями, виданими ТОВ "Премум Стар" на працівників ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8;

- журналами судових засідань;

- процесуальними документами за підписами працівників ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" як представників ТОВ "Преміум Стар", що підтверджується, серед іншого, листами на адресу позивача із зазначенням прізвищ уповноважених осіб на ведення справ (т. 2 а.с. 151-155);

- ухвалами та постановами, в яких зазначені працівники ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" як представники ТОВ "Преміум Стар" (т. 1 а.с. 117-225, т. 2 а.с. 12-76).

На виконання умов угоди сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт та виписані на адресу позивача податкові накладні (т. 1 а.с. 121-157).

Вказані документи свідчать про реальний характер господарських операцій між ТОВ "Преміум Стар" та ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ" та підтверджують інформацію, зазначену в актах виконаних робіт - підготовку, складання і подання процесуальних документів, прийняття участі в судових засіданнях працівників ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ".

Щодо висновків посадових осіб податкового органу про безтоварність господарських операцій з контрагентом ТОВ "ТНК", слід зазначити наступне.

Протягом 2010-2012 років між ТОВ "Преміум Стар" та ТОВ "ТНК" існували господарські взаємовідносини щодо виконання останнім ремонтних будівельних робіт. Такі взаємовідносини були врегульовані укладеними між ТОВ "Преміум Стар", як замовником, та ТОВ "ТНК", як підрядником, договорами підряду від 14.09.2010 та від 01.04.2011. Перевіряємий період охоплює взаємовідносини за договором підряду № 27/01/4-11 від 01.04.2011 (т.2 а.с. 77-79).

Згідно умов вказаних договорів підрядник зобовязується виконати роботи по ремонту офісних, виробничих та побутових приміщень за адресою м. Суми, вул. Чехова, 9а, а замовник - прийняти результати робіт та оплатити їх.

На виконання умов договорів підряду, в тому числі договору від 01.04.2011, кожна сторона здійснила відповідні дії, що підтверджується, з одного боку, довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форми №КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в), а з іншого боку, платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів в якості оплати виконаних робіт (т. 1 а.с. 226-245, т. 2 а.с. 77-108).

Фактичне виконання ремонтних робіт ТОВ "ТНК" за вказаним договором підряду неодноразово досліджувалося та було підтверджено під час розгляду адміністративних справ за позовами як ТОВ "ТНК", так і ТОВ "Преміум Стар" щодо скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Сумах, що підтверджується зокрема постановами Сумського окружного адміністративного суду по справам №2а-1870/5538/12, №2а-1870/7625/12, №2а-1870/8501/11 (т. 2, а.с. 109-122).

Спірні господарські операції з ТОВ "ТНК" в межах договору підряду від 01.04.2011 відносяться до червня-липня 2012 року та стосуються виконання будівельних робіт з ремонту переходу зі сход у цех та ремонту туалетів у складі.

На виконання умов договору для здійснення вказаних робіт у червні 2012 року було перераховано ТОВ "ТНК" грошові кошти в якості попередньої оплати, що підтверджується платіжними дорученнями та двома податковими накладними від 15.06.2012 та від 27.06.2012, виписаними ТОВ "ТНК" (т.1 а.с. 240-244). Фактично виконання робіт завершено у липні 2012 року, про що свідчать акти виконаних робіт на суми 25 000 грн., 43 838,76 грн. та 48 163,01 грн.

Слід зазначити, що залишок попередньої оплати в сумі 66 489,27 грн. (з урахуванням кредитового сальдо) було стягнуто з ТОВ "ТНК" на підставі рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2013 по справі №920/1756/13, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2014 (т. 2 а.с. 123-124). Отже, фактичне виконання ремонтних робіт було предметом дослідження господарських судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків посадових осіб податкового органу щодо безтоварності господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТНК".

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обовязкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобовязання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Латтанціо Е АССОЧІАТТІ", а також ТОВ "ТНК" носили реальний характер та підтверджені первинними документами, податковий кредит з ПДВ по даним господарським операціям був сформований правомірно.

Щодо податку на прибуток, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 134.1. ст. 134 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. пункту 138.1. ст. 138 ПК України встановлено, що витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що зазначені вище господарські операції носили реальний характер та підтверджені первинними документами, що були ґрунтовно дослідженні в судовому засіданні, суд дійшов висновку про правомірне формування позивачем витрат по даним господарським операціям.

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, у звязку з чим підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Стар" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах № від 24.07.2015 та № від 17.02.2015.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 02.10.2015 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов