Справа № 803/3419/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Справа № 803/3419/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» (далі ТзОВ «Стир Агро-М», позивач) звернулося з позовом до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області (далі реєстраційна служба, відповідач), в якому просить зобовязати відповідача утриматись від державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», за заявами осіб, що діють від ТзОВ «Стир Агро-М», на підставі довіреностей, виданих до 31.08.2015 року, та на підставі договорів доручення, укладених до 31.08.2015 року; визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невитребування документів, що підтверджують повноваження заявників, які надають заяви від ТзОВ «Стир Агро-М» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М»; зобовязати реєстраційну службу прийняти рішення про відмову у державній реєстрації припинення прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про те, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, подають до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області заяви щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М». Вважає, що внаслідок незаконної бездіяльності відповідача щодо не витребування документів, що підтверджують повноваження представників товариства, заяви зазначених осіб можуть бути незаконно задоволені, підприємство може втратити право використовувати орендовані земельні ділянки, на якому базується господарська діяльність підприємства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, просив їх задовольнити.

У письмових запереченнях відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що до реєстраційної служи звернулись особи власники земельних ділянок щодо припинення права оренди земельних ділянок, право оренди яких було зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», подавши при цьому всі необхідні документи для вчинення таких реєстраційних дій. Крім того, зазначив, що особи, які видають себе за представників ТзОВ «Стир Агро-М», до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області взагалі не звертались та жодних довіреностей не подавали, відтак позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засідання представник відповідача не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що у 2014 році ТзОВ «Стир Агро-М» (орендар) уклало договори оренди земельних ділянок з фізичними особами власниками земельних ділянок (орендодавці), цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства (а.с.19-34).

Як встановлено судом, підставою для звернення позивача до суду стало те, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, подають до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області заяви щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М».

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2015 року на загальних зборах учасників ТзОВ «Стир Агро-М» прийнято рішення про зміну директора товариства та з 27.03.2015 року призначено директором ТзОВ «Стир Агро-М» ОСОБА_2 (а.с.52).

31.08.2015 року директор ТзОВ «Стир Агро-М» ОСОБА_2 звернулась до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області із листами, якими повідомила відповідача про те, що треті особи при зверненні до реєстраційної служби для державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», будуть надавати скасовані (недійсні) довіреності (а.с.114, 115). Листом від 01.09.2015 року відповідач повідомив позивача про те, що інформацію, зазначену у листах від 31.08.2015 року, взято до уваги та для використання у роботі працівниками Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області, а також, що представники ТзОВ «Стир Агро-М» стосовно припинення договір оренди земельних ділянок до них не звертались (а.с.113).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що у пунктах 37 вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, укладених між позивачем та фізичними особами власниками земельних ділянок, зазначено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

З наданих представником відповідача документів (Т.1 а.с.138-250, Т.2 а.с.1-253, Т.3 а.с.1-253, Т.4 а.с.1-251, Т.5 а.с.1-221) вбачається, що між орендарем (ТзОВ «Стир Агро-М») та орендодавцями (фізичними особами власниками земельних ділянок) було укладено договори про розірвання договорів оренди земельних ділянок, в яких сторони домовились відповідно до пунктів 37 договорів достроково розірвати вищезазначені договори. Договори набувають дії з моменту їх державної реєстрації.

Суд зазначає, законодавча вимога щодо письмової форми договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок сторонами дотримана. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що вищезазначені договори в установленому законом порядку визнані недійсними.

На підставі договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок фізичні особи власники земельних ділянок звернулися до відповідача із заявами про державну реєстрацію припинення права оренди земельних ділянок, до яких додали копії державних актів на право власності на земельні ділянки, договори про розірвання договорів оренди земельних, копії паспортів громадян України, копії довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів, за результатами розгляду яких державними реєстраторами Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: про проведення державної реєстрації іншого речового права припинення права оренди земельних ділянок та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про таку реєстрацію.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав відповідно до положень частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приймає державний реєстратор.

При цьому, державним реєстратором встановлюється відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною другою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт звернення до реєстраційної служби саме орендодавців (фізичних осіб власників земельних ділянок) із повними та належним чином оформленими пакетами документів, які вимагаються Законом, для проведення державної реєстрації припинення права оренди земельних ділянок. При цьому доказів того, що невідомі особи, що діють від імені ТзОВ «Стир Агро-М» на підставі довіреностей та договорів доручення, виданих до 31.08.2015 року, які в подальшому були скасовані, звертались до відповідача для вчинення вищезазначених реєстраційних дій, суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги зобовязати відповідача утриматись від державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М», за заявами осіб, що діють від ТзОВ «Стир Агро-М», на підставі довіреностей, виданих до 31.08.2015 року, та на підставі договорів доручення, укладених до 31.08.2015 року та визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невитребування документів, що підтверджують повноваження заявників, які надають заяви від ТзОВ «Стир Агро-М» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення прав оренди земельних ділянок, право оренди яких зареєстровано за ТзОВ «Стир Агро-М» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також не підлягає задоволенню вимога зобовязати відповідача прийняти рішення про відмову у державній реєстрації припинення прав оренди земельних ділянок з огляду на те, що судом встановлено факт прийняття останнім рішень про державну реєстрацію припинення права оренди земельних ділянок за заявами осіб, які є власниками земельних ділянок, при цьому ж вказані рішення прийняті державним реєстратором в межах повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Стир Агро-М» до Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_3Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 19 жовтня 2015 року.