Справа № 806/3934/15
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Житомир справа № 806/3934/15

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Попової О. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області до Поліської дослідної станції ім. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук про стягнення 3512,41 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі звернулося до суду з позовом до Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук. Просило стягнути з відповідача 3512,41 грн. заборгованості по коштах, які повинні спрямовуватись на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених науковим працівникам цієї станції відповідно до Закону України "Про науково-технічну діяльність" та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, на які мають право зазначені особи, яка виникла за серпень 2015 року. В обгрунтування позову зазначило, що різницю між сумою пенсій, призначених науковим працівникам відповідача відповідно до Закону України "Про науково-технічну діяльність" та сумою пенсій, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, на які мають право зазначені особи має бути відшкодовано Пенсійному фонду Поліською дослідною станцією ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, оскільки остання є державною госпрозрахунковою науковою установою з частковим бюджетним фінансуванням державних програм та правом здійснення господарської діяльності, а не державною бюджетною установою. Вказана заборгованість відповідачем не погашена.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Поліська дослідна станція ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень Статуту Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, відповідач є державною госпрозрахунковою науковою установою з частковим бюджетним фінансуванням державних програм та правом здійснення господарської діяльності. Поліська дослідна станція ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України являється правонаступником Поліської дослідної станції імені ОСОБА_1 інституту картоплярства Української академії аграрних наук.

Із матеріалів справи вбачається, що у 2004 році Поліську дослідну станцію ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства УААН було реорганізовано, на базі частини її майна була створена державна бюджетна наукова установа - Поліський науково-дослідний центр інституту картоплярства Української академії аграрних наук, який в 2005 році був перейменований на Поліську дослідну станцію ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук. На базі решти майна колишньої дослідної станції створено Поліську дослідну станції імені ОСОБА_1 Польського науково дослідного центру Інституту картоплярства УААН, яку в 2005 році перейменовано в Державне підприємство "Дослідне господарство Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук".

З 2009 року Дослідна станція змінила статус з державної бюджетної наукової установи на державну госпрозрахункову наукову станцію при цьому штатні працівники наукових лабораторій були переведені до штату Інституту картоплярства Української академії аграрних наук. Державне підприємство "Дослідне господарство Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Української академії аграрних наук" припинено шляхом приєднання його до Поліської дослідної станції імені ОСОБА_1 Інституту картоплярства УААН, яка вважається його правонаступником. Працівники дослідного господарства також були переведені до Поліської дослідної станції.

Поліською дослідною станцією імені ОСОБА_1 інституту картоплярства Української академії аграрних наук було змінено назву на Поліську дослідну станцію ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, дата його заміни 12.01.2011 року

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області колишнім працівникам Поліської дослідної станції ім. О.М. Засухіна інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України у період: серпень 2015 року виплачувалась призначена пенсія за віком як науковим працівникам, відповідно до ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", яка не відшкодована відповідачем у добровільному порядку.

Досліджуючи спірні правовідносини, судом встановлено наступне..

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 13.12.1991 року № 1977-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1977) встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1788), пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України (ч. 1 ст. 8 Закону № 1788).

Згідно зі статтею 81 Закону № 1788, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

У статті 6 цього Закону зазначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Отже, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" та інших законодавчих актів, призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому, частина 9 статті 24 Закону № 1977 передбачає, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Відповідно до пункту 4 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 року, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Зі змісту наведеного вище Закону випливає, що визначальною обставиною в даному випадку є не сам статус установи (державна бюджетна чи інша державна), а джерело фінансування оплати праці наукових працівників, яким тепер призначена пенсія.

Із матеріалів справи, вбачається, що фінансування оплати праці наукових працівників відповідача повністю здійснювалось із загального фонду Державного бюджету.

Враховуючи викладене, повністю за рахунок коштів державного бюджету повинна фінансуватись і різниця між сумою призначеної за названим вище Законом пенсії та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 жовтня 2012 року (К-25577/10) у справі між цим ж сторонами.

Крім того, подібні правовідносини були предметом спору по справі №806/2538/15.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі відмовлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -,

постановив:

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова