Справа № 2а-1314/10
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/1314/10
Провадження № 2а/522/504/15
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

«09» жовтня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси як адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.,

За секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в місті Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому зазначав, що з 17 квітня 2007 року його виключено зі списків особового складу ОСОБА_2 оперативного управління Державної прикордонної служби України у зв'язку зі звільненням за станом здоров'я; у червні 2007 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби. Протягом 2007 року позивач неодноразово звертався з проханнями оформити необхідні документи для нарахування одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно до рішення Державної прикордонної служби України від 27 червня 2008 року № 130 йому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 36-місячного грошового забезпечення в сумі 33 696 гривень.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2010 року позов задоволено: поновлено строк звернення до суду; визнано незаконними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в повному обсязі відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнуто невиплачену частину одноразової грошової допомоги в сумі 57 478,32 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Постановою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2015 року вказані судові рішення попередніх судових інстанцій скасовано й направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після автоматизованого розподілу справи системою КП «Д3» головуючим по справі обрано суддю С.О. Погрібного.

Позивач 09 жовтня 2015 року надав суду заяву, яким уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача суму в 49 119,12 гривень, неоплаченої частини одноразової грошової допомоги після його звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України, також просив розглянути справу за його відсутності у порядку письмового провадження у звязку з неможливістю бути в судовому засіданні особисто.

Представник відповідача ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України подав письмові заперечення проти позову, просив відмовити у задоволенні предявленого позивачем адміністративного позову у звязку із його безпідставністю та необґрунтованістю.

Справу розглянуто та вирішено спір у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що наказом голови Державної прикордонної служби України від 19 лютого 2007 року № 39-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я), а наказом начальника ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 березня 2007 року № 15-ос виключено зі списків особового складу Управління та знятий з усіх видів забезпечення по ОСОБА_2 регіональному управлінню з 17 квітня 2007 року.

18 червня 2007 року відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії № 060237 позивачу на підставі захворювань, які були отримані під час проходження військової служби та пов'язані з проходженням військової служби, була встановлена ІІІ група інвалідності.

02 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на що отримав повідомлення про неможливість такої виплати у зв'язку з відсутністю визначеного Кабінетом Міністрів України відповідного порядку.

Рішенням № 130 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затвердженим головою Державної прикордонної служби України 27 червня 2008 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в сумі 33 696 гривень, обчислену з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100%.

Вирішуючи спір судом враховано те, що позивачу було встановлено інвалідність у червні 2007 року, а тому на нього поширюються положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частина друга статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з вказаним Порядком.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 даного Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у розмірі 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Грошове забезпечення визначається для військовослужбовців, які звільнені із служби на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності чи у разі інвалідності, що сталися включно до 31 грудня 2007 року, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.

Водночас частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати положення не постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, а Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.

Судом враховані заперечення представника відповідача щодо того, що в подальшому постановою КМУ від 25.07.2011р №815 до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців розрахунок одноразової грошової допомоги були внесені зміни до абзацу п'ятого підпункту 4 та викладено в редакції, що грошове забезпечення для звільнених з військової служби військовослужбовців визначається на день звільнення з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення та розмір виплати був також зменшений, так для інвалідів ІІІ групи 36-місячне грошове забезпечення було замінено на 20-місячне грошове забезпечення.

Проте, вказана правова позиція судом сприймається як необґрунтована й така, що не може бути застосована до правовідносин, що склалися між сторонами після звільнення ОСОБА_1 у 2007 році, оскільки зміни, що встановлені Постановою КМУ від 25.07.2011 року №815 до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців не можуть змінювати редакцію цього порядку, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у 2007 році.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 12 листопада 2013 року (справа № 21-383а13), 28 січня 2014 року (справи №№ 21-475а13, 21-477а13), 11 лютого 2014 року (справа № 21-495а13), 4 березня 2014 року (справа 21-31а14), 15 квітня 2014 року (справа № 21-78а14), 10 червня 2014 року (справа № 21-171а14).

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок одноразової грошової допомоги, виплаченої відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Відповідно до розрахунку, вказаного у витязі з особової картки позивача, складеного ОСОБА_2 регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 25 вересня 2015 року, розмір грошового забезпечення за 2007 рік, станом на день звільнення ОСОБА_1, складав 2 300,41 гривень.

Таким чином, враховуючи вказану суму й вже наведенні судом положення, розмір належних виплат позивачу складає 2 300,42 (розмір грошового забезпечення) * 36 (місяців) 33 696,0 (сума, що вже сплачена стороною відповідача позивачу) = 49 119,12 гривень. З огляду на вказане, судом встановлено, що уточненні позовні вимоги позивача 09 жовтня 2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Під час вирішення цього спору, суд зобовязаний врахувати висновки, яких дійшов Вищій адміністративний суд України під час вирішення цього спору в постанові від 27 травня 2015 року. Зокрема, зазначено у вказаному судовому рішення, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов підставного висновку, що позивач має право на перерахунок одноразової грошової допомоги, виплаченої відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499. Втім, помилка суду першої інстанції полягала в тому, що не встановлено розмір грошового забезпечення позивача на час звільнення (а.с. 102).

Надані документа надали підстави суду для обрахунку суми грошового забезпечення позивача на час звільнення, до складу якого включено усі елементи грошового забезпечення, що не враховані відповідачем під час виплати таких суд під час звільнення. Такі порушення, встановлені й судом касаційної існатнції, підлягають усуненню під час нового розгляду справи цим судом.

Керуючись ст. ст. 17, 46 Конституції України, ст. ст. 17, 19, 159, 160, 162, 163, 167, 256 КАС України, ст. ст. 1, 2, 9, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, СУД

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в повному обсязі відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стягнути з ОСОБА_2 регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1, невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 49 119 (сорок девять тисяч сто девятнадцять) гривень 12 копійок.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частини рішення), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ С.О.Погрібний

09.10.2015