Справа № 808/6755/14 (ДО/808/429/14)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2015 рокусправа № 808/6755/14 (ДО/808/429/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі №808/6755/14 (ДО/808/429/14) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди -

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив:

-визнати незаконним та скасувати наказ МВС України від 29.07.2014 року №745 в частині призначення та проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1;

-визнати незаконним та скасувати наказ МВС України від 27.07.2014 року №805 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

-визнати незаконним та скасувати наказ МВС України №1535 о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України згідно із п.66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР»;

-поновити ОСОБА_1, майора міліції, на посаді заступника начальника сектора карного розшуку Слов'янського MB ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) з 12.08.2014.

-стягнути з МВС України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 року по день винесення постанови у справі;

-стягнути з МВС України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, йому не відомо про призначення та проведення службового розслідування, з наказами про призначення службового розслідування він не ознайомлений, пояснень в ході службового розслідування не надавав, з висновками не ознайомлений. Також позивач зазначив, що звільнений з роботи без наявності законних на те підстав, у зв'язку з чим вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 року №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника сектору карного розшуку Словянського міського відділу (з обслуговуванням міста Словянськ та Словянського району) Головного управління МВС України в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2014 року №1535 о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції заступника начальника сектору карного розшуку Словянського міського відділу (з обслуговування міста Словянськ та Словянського району) Головного управління МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 у запас (із постановленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

- поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Словянського міського відділу (з обслуговування міста Словянськ та Словянського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 13.08.2014 року.

- стягнуто з Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2014 по 18.06.2015 у розмірі 64213 грн. 40 коп. (шістдесят чотири тисячі двісті тринадцять гривень 40 копійок).

- в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство внутрішніх справ України звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства, видано оскаржувані накази, після проведення службового розслідування у відношенні винних осіб та після з'ясування всіх обставин справи. Відтак, підстави для скасування наказів МВС в судовому порядку, на думку відповідача, відсутні.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

У відповідності до ст.. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в межах доводів апеляційної скарги. Оскільки позивачем не оскаржується постанова суду першої інстанції, якою позов задоволено частково, суд розглядає справу в межах задоволених позовних вимог у відповідності до заявленої апеляційної скарги МВС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив державну службу у Словянському МВ ГУМВС України в Донецькій області на різних посадах з 18.01.1993. Останнє присвоєне перед звільненням спеціальне звання - майор міліції, що підтверджується копією трудової книжки та копією послужного списку.

Наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області від 14.08.2013 №362 о/с позивач був призначений заступником начальника сектора карного розшуку Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області (по обслуговуванню м. Словянська та Словянського району).

Наказом МВС України від 29.07.2014 №745 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 комісії було доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 29.07.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області.

із зазначеного висновку вбачається, що за наслідками розслідування виявлено непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що виразилося у невиході окремих працівників Словянського МВ (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами. Опитана у ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ майор міліції ОСОБА_3 надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин позивача. Опитати позивача із зазначених питань не вдалося через його відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, було закінчено, а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.07.2014 МВС України було складено наказ від 29.07.2014 №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях». Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу від 12.08.2014 №1535 о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).

Згідно витягу з наказу ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 №333о/с вислуга років станом на 12.08.2014 у календарному обчисленні складає - 22 роки 07 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні складає 31 рік 10 місяців 07 днів.

Вважаючи протиправними наказ Міністерства внутрішніх справ України №745 від 29.07.2014 в частині, що стосується ОСОБА_1, наказ Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України та наказ Міністерства внутрішніх справ України №1535 о/с від 12.08.2014, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належним чином правомірність виданих ним наказів про звільнення, не доведено також фактів порушення позивачем присяги працівника ОВС, та факту дискредитації ОВС, тому законні підстави для звільнення позивача із займаної посади, на думку суду першої інстанції, відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначено у наказі МВС України від 29.07.2014 №805, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване скоєнням вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

У відповідності до положень п.6.3 Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 N 230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 р. за N 541/23073 затверджені права осіб рядового та начальницького складу (РНС) органів внутрішніх справ України, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення - забороняється.

Аналогічні приписи містяться у ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС: «Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення».

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача 1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 29.07.2014, затверджений міністром МВС України 29.07.2014 (далі Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне (стор. 7-10 Висновку службового розслідування):

«Також, виявлені непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 №3460-IV, що виразилося у невиході окремих працівників Словянського МВ (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами.

Опитана у ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ майор міліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вища юридична освіта, в ОВС з 23.11.2000, в посаді з 09.08.2013, надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин: заступника начальника сектору карного розшуку Словянського МВ майора міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, освіта вища юридична, в ОВС з 01.01.1993, в посаді з 05.08.2013.

Опитати вказаних працівників із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через їх відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ним будь-якого звязку, що підтверджується відповідними актами».

Матеріали справи містять докази на користь того, що під час проведення службового розслідування у відношенні позивача за фактом порушення ним приписів Дисциплінарного статуту ОВС та присяги працівника внутрішніх справ, було взято у ОСОБА_1 пояснювальну записку за фактом події.

Проте, матеріали справи не містять підтвердження того, що позивача було належним чином та своєчасно повідомлено про хід проведення службового розслідування за фактом порушень виявлених у відношенні ОСОБА_1.

Вказане свідчить про порушення посадовими особами відповідальними за проведення службової перевірки вимог чинного законодавства, а також прав позивача, вказане в свою чергу свідчить про те, що результати службової перевірки не можуть бути визнані такими, що фіксують дійсні обставини справи.

Суд зазначає, що комісію зі проведення службового розслідування було створено відповідачем 1 - 29.07.2014, згідно із наказом №745. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача 1 №805.

Вказане, також, свідчить на користь відсутності у перевіряючих достатньої можливості для проведення повного та всебічного службового розслідування у відношенні позивача, із дотриманням його прав та законних інтересів як працівника ОВС щодо якого проводиться службове розслідування, яке б, в свою чергу, могло б слугувати достатньою підставою для винесення оскаржуваних наказів про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично підставою для звільнення позивача із займаної посади слугували виявлені відповідачем факти невиходу позивача без поважних причин на службу, що підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами.

В той же час, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено присягу працівника ОВС, дискредитації ОВС, шляхом активної співпраці з терористичною організацією ДНР, передачі службової інформації терористам та самоусуненні від виконання службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції було витребувано у Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області: завірену копію витягу з журналу «Рішення про комплексне використання сил та засобів черговою частиною Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області» за період з 12.04.2014 по 12.08.2014 стосовно відомостей щодо майора міліції ОСОБА_1 та Завірені копії матеріалів: ЖЕО №9843, ЖЕО №9279, ЖЕО №10070, матеріали (завірені копії) виконання заяв 3-7, К-88л за 2014 рік, які виконувались безпосередньо майором міліції ОСОБА_1.

27.04.2015 від відповідача 3 до суду надійшли витребувані матеріали та документи. З зазначених в них відомостей не вбачається, що майор міліції ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в зазначений у висновку період. Навпаки, вищезазначені документи містять відомості, що спростовують висновки службової перевірки.

В свою чергу, судом першої інстанції в судовому засідання була допитана в якості свідка ОСОБА_3 (оперуповноважений УДСБЕЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) та з'совано, що факти відсутності позивача на роботі їй, як виконуючому обовязки начальника сектору кадрового забезпечення Словянського МВ на перевіряємий період, не відомі. Будь яких рапортів начальників служб та комісійних актів про відсутність на службі без поважних причин заступника начальника сектору карного розшуку Словянського МВ майора міліції ОСОБА_1 вона не надавала. Більш того позивач як керівник сам постійно повідомляв її про відсутність своїх підлеглих на робочому місті.

Отже, відповідачем на порушення вимог ст.. 71 КАС України, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, в свою чергу наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом обставини, свідчать на користь порушення відповідачем вимог закону при звільненні ОСОБА_1 з займаної посади.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції зроблений вірний висновок про відсутність доказів порушення позивачем Дисциплінарного статуту ОВС та присяги працівника ОВС. За відсутності доказів на користь дотримання перевіряючими особами порядку проведення службової перевірки достатніми є підстави для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваних наказів МВС України в частині звільнення позивача із займаної посади.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР, з урахуванням змін внесених Постановою КМУ № 1137 від 05.12.2012 року, незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на роботі.

За загальним правилом особа, наказ про звільнення якої скасовано в судовому порядку, підлягає поновленню на роботі з моменту видання наказу про скасування наказу про звільнення та поновлення її на службі.

Таким чином, апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом скасування наказів про звільнення та одночасним поновлення позивача на відповідній посаді.

В свою чергу. на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Відповідно до довідки відповідача 3 від 27.03.2015 №15/3693 розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача, на час звільнення, становив 6317,87 грн., розмір середньоденного грошове забезпечення позивача, на час звільнення, становив 207,14 грн.

Відтак, станом на 18.06.2015 з дня видання відповідачем 1 наказу про звільнення позивача минуло 310 днів. (період часу з 13.08.2014 по 18.06.2015).

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке належить стягнути з відповідача 3 на користь позивача, становить: 310 дні х 207,14 грн. = 64213,40 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності стягнення на користь позивача сум грошового зобов'язання за час вимушеного прогулу у розмірі 64213 грн..

У зв'язку з зазначеним суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі №808/6755/14 (ДО/808/429/14) прийнята із додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі №808/6755/14 (ДО/808/429/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна