Справа № 820/8154/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 820/8154/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - Дадикіної І.В.

представника відповідача - Шевченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2015р. по справі № 820/8154/15

за позовом Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області

до Приватного підприємства "Харківенергосервіс"

про надання дозволу на проведення позапланової перевірки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача - Приватного підприємства "Харківенергосервіс", в якому просив суд: надати дозвіл на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства "Харківенергосервіс" ().

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 7, 9, ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін о Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», ст. 19 Конституції України, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач - Приватне підприємство "Харківенергосервіс", знаходиться на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства, поданої Приватним підприємством "Харківенергосервіс" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за 2014 рік, обсяг доходу підприємства складає 1533881 грн.

Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 13.02.2015 року на адресу Приватного підприємства "Харківенергосервіс" направлено лист №2334/10/20-33-15-01-21 про надання пояснення та документальне підтвердження щодо включення даних залишків до податкового кредиту (а.с.6).

Вищевказаний лист повернувся на адресу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області з позначкою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.8).

Контролюючим органом 26.03.2015 року складено запит №296/20-33-15-01-14 на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків (а.с.9).

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку про їх незаконність та необґрунтованість, зазначив, що перелік підстав звернення контролюючого органу до суду є вичерпним, у зв'язку із чим, контролюючий орган не наділений правом звертатися до суду з позовними вимогами про надання дозволу на проведення перевірки суб'єкта господарювання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до пп. 20.1.30 - 20.1.40-1 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами; звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків; звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін; звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання; звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом; звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство; звертатися до суду щодо застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України; звертатися до суду щодо визнання осіб пов'язаними на основі фактів і обставин, що одна особа здійснювала практичний контроль за бізнес-рішеннями іншої юридичної особи та/або що та сама фізична або юридична особа здійснювала практичний контроль за бізнес- рішеннями кожної юридичної особи.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що такий порядок призначення та проведення перевірок платників податків застосовується з 01 січня 2015 року - з моменту набрання чинності Закону України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII та має бути дотриманий контролюючим органом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду з даним позовом також було положення чинного законодавства передбачене п.5 ч.2 ст. 17 КАС України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням порядку призначення та проведення перевірок суб'єктів господарювання установленого Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, спір у даних відносинах з якими пов'язано звернення податкового органу до суду відсутній, оскільки законодавчо чітко врегульовано та передбачено порядок отримання дозволу та проведення документальної позапланової перевірки суб'єктів господарювання відносно яких порушено процедуру.

Право для звернення до суду органів доходів і зборів передбачено статтею 20 Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутні підстави з зверненням до суду з позовними вимогами про надання дозволу на проведення перевірки суб'єкта господарювання.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2015р. по справі № 820/8154/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2015 р.