Справа № 2а-1094/09/0670
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1094/09/0670 Головуючий у 1-й інстанції: Капустинський М.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М
У Х В А Л А
Іменем України
"08" листопада 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Наталюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2009 у справі за адміністративним позовом військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по матеріальній допомозі у розмірі 1867,00 грн, -
В С Т А Н О В И В:
Військовий прокурор Житомирського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по матеріальній допомозі у розмірі 1867,00 грн.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2009 позов задоволено: зобов`язано стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 належні йому до виплати грошові кошти у рахунок матеріальної допомоги за 2008 рік у розмірі 1867,00 грн.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та направити її на новий розгляд.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та знаходиться на її грошовому забезпеченні. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 114 від 28.05.2008 старшому лейтенанту ОСОБА_1 призначено матеріальну допомогу, передбачену наказом МО України № 75 від 05.03.2001 про затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України, у розмірі 1867,00 грн.
Апелянт проти позову заперечує, посилаючись на відсутність належного фінансування з боку держави.
Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 має право на матеріальну допомогу у розмірі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Доводи апелянта на відсутність бюджетних коштів як підставу скасування оскаржуваного рішення не можуть братися до уваги, з огляду на таке.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це логічно узгоджується з положеннями ч.2 ст. 8 КАС України, яка встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005, «Справа «Кечко проти України», встановлюється, що суд не приймає аргументи щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У цьому ж рішенні Суд посилається на принцип mutatis mutandis: державний орган влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення. Так, за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що відсутність грошових коштів для їх виплати не є підставою для скасування рішення по справі, а лише може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення, однак ВЧ НОМЕР_1 питання про відстрочку виконання рішення суду не піднімається.
Отже, апелянт в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2009 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:

Судді: