Справа № 810/952/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/952/15 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватної фірми «Віта» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач - Приватна фірма «Віта», звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.09.2014 № /2752 № /2753; відшкодувати позивачеві за рахунок відповідача матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 1313 грн. 61 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.09.2014 № /2752 № /2753. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів керується нормами частини 1 статті 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та, відповідно, розглядає даний спір в частині вимог апеляційної скарги відповідача щодо правомірності задоволених позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи, що твердження органу доходів і зборів про відсутність факту постачання товарів та надання послуг позивачу його контрагентами були спростовані, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованих позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, та податкового кредиту, дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 29.09.2014 № /2752 та 29.09.2014 № /2753 є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у серпні 2014 року посадовою особою Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 та пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання Приватною фірмою "Віта" вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" за період з 01.12.2012 по 31.12.2012, Приватним підприємством "АФ Приват Агро" за період з 01.05.2013 по 31.05.2013, Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" за період з 01.06.2013 по 31.07.2013 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" за період з 01.09.2013 по 30.09.2013.

За результатами перевірки складено акт від 05.09.2014 № 2297/10-16-22-09/20575062 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано, що Приватною фірмою "Віта" під час декларування податкових зобов'язань за господарськими операціями з купівлі у Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик", Приватного підприємства "АФ Приват Агро", Приватного підприємства "СФГ Нікопольське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" товарно-матеріальних цінностей та послуг не дотримано вимог пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 та пунктів 201.6, 201.7, 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, за ІV квартал 2012 року, ІІ - ІІІ квартали 2013 року на загальну суму 133460 грн. 00 коп. та завищення податкового кредиту за грудень 2012 року, травень, липень та вересень 2013 року на загальну суму 26692 грн. 00 коп.

Внаслідок допущення позивачем правопорушення під час визначення ним об'єкту оподаткування податком на прибуток підприємств та податком на додану вартість відповідач дійшов висновку про заниження підприємством податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за ІV квартал 2012 року, ІІ - ІІІ квартали 2013 року на суму 25377 грн. 00 коп. і податку на додану вартість за грудень 2012 року, травень, липень та вересень 2013 року на суму 26692 грн. 00 коп.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.09.2014 № /2752 та 29.09.2014 № /2753, якими відповідно до приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 40038 грн. 50 коп., з яких: 26692 грн. 00 коп. - за основним платежем; 13346 грн. 50 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями; податку на прибуток підприємств у розмірі 38065 грн. 50 коп., з яких: 25377 грн. 00 коп. - за основним платежем; 12688 грн. 50 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження позивачем рішеннями Головного управління ДФС у Київській області від 11.12.2014 № 621/10/10-36-10-01-04 та Державної фіскальної служби України від 19.02.2015 № 3315/6/99-99-10-01-01-25 податкові повідомлення-рішення від 29.09.2014 № /2752 та 29.09.2014 № /2753 - без змін.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит - товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

Тобто, за змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

З матеріалів справи убачається, що у грудні 2012 року позивачем придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" транспортно-експедиційні послуги. Придбання наведених послуг здійснювалось без укладання договорів на підставі виписаних контрагентом позивача рахунків-фактур від 21.12.2012 № ПП/0-0007271, 27.12.2012 № ПП/0-0007475 та 28.12.2012 № ПП/0-0007507.

В цей же період між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" та позивачем підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.12.2012 № ПП/0-0007271, 27.12.2012 № ПП/0-0007475 та 28.12.2012 № ПП/0-0007507, відповідно до яких позивач прийняв виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" транспортно-експедиційні послуги з перевезення палет на загальну суму 1158 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 193 грн. 00 коп.

За результатами виконання власного господарського зобов'язання перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" виписано податкові накладні від 21.12.2012 № 354 на загальну суму 558 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 93 грн. 00 коп.; 27.12.2012 № 547 на загальну суму 300 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 50 грн. 00 коп. та 28.12.2012 № 577 на загальну суму 300 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 50 грн. 00 коп.

Оплату за надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" послуги у загальному розмірі 1158 грн. 00 коп. здійснено позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки контрагента позивача, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія банківської виписки.

Крім того, під час контролюючого заходу посадовою особою Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області виявлено, що у травні-вересні 2013 року позивачем укладено з Приватним підприємством "АФ Приват Агро", Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" договори поставки, відповідно, від 24.05.2013 № 24/05-02, 20.06.2013 № 20/06-02 та 10.09.2013 № 10/09-01, згідно з умовами яких контрагенти позивача прийняли на себе зобов'язання поставити позивачу товар за асортиментом, кількістю та ціною, визначеними у комерційних пропозиціях та додатках до вказаних договорів, що є їх невід'ємними частинами, а позивач зобов'язався прийняти вказані товари та оплатити їх вартість.

На виконання умов вказаних вище договорів Приватним підприємством "АФ Приват Агро", Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" протягом наведеного вище періоду поставлено позивачу товар - висівки пшеничні на загальну суму 158993 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ - 26498 грн. 92 коп.

Прийняття позивачем вказаного товару у його контрагентів проводилось шляхом підписання видаткових накладних, а саме: за правочином з Приватним підприємством "АФ Приват Агро" - видаткова накладна від 28.05.2013 № 1051 на загальну суму 38720 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ - 6453 грн. 42 коп.; Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" - від 28.06.2013 № 160 на загальну суму 49500 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 8250 грн. 00 коп. та 06.07.2013 № 222 на загальну суму 37521 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 6253 грн. 50 коп.; Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" - від 12.09.2013 № 71 на загальну суму 33252 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 5542 грн. 00 коп., копії яких містяться в матеріалах справи.

За результатами виконання власних господарських зобов'язань перед позивачем його контрагентами виписано наступні податкові накладні: Приватним підприємством "АФ Приват Агро" - від 28.05.2013 № 200 на загальну суму 38720 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ - 6453 грн. 42 коп.; Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" - від 28.06.2013 № 154 на загальну суму 49500 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 8250 грн. 00 коп., та 06.07.2013 № 74 на загальну суму 37521 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 6253 грн. 50 коп.; Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" - від 12.09.2013 № 22 на загальну суму 33252 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ - 5542 грн. 00 коп.

Оплату за придбані у Приватного підприємства "АФ Приват Агро", Приватного підприємства "СФГ Нікопольське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" пшеничні висівки здійснено позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у загальному розмірі 158993 грн. 50 коп. на рахунки вказаних суб'єктів господарювання, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії банківських виписок.

Витрати, понесені позивачем на придбання у Приватного підприємства "АФ Приват Агро", Приватного підприємства "СФГ Нікопольське", Товариства з обмеженою відповідністю "Дойче Агро Компані" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" товарів та послуг у загальному розмірі 133459 грн. 58 коп. та податок на додану вартість у сумі 26691 грн. 92 коп., сплачений у складі їх ціни, включено позивачем до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, за ІV квартал 2012 року, ІІ - ІІІ квартали 2013 року та до податкового кредиту за грудень 2012 року, травень, липень та вересень 2013 року.

Судом першої інстанції встановлено, що наведені вище товари та послуги замовлялись підприємством з метою виконання власних господарських зобов'язань при здійсненні його статутної діяльності, пов'язаної з виробництвом готових кормів для тварин та їх подальшою реалізацією кінцевим споживачам.

Пшеничні висівки, отримані від Приватного підприємства "АФ Приват Агро", Приватного підприємства "СФГ Нікопольське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" використовуються підприємством під час виробництва амінокислотного вітамінно-мінерального кормового концентрату "Живина" та повнораціонних комбікормів "КОМБІкорм", які в подальшому реалізуються наступним контрагентам-одержувачам.

У свою чергу, отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик" транспортно-експедиційні послуги замовлялись підприємством з метою доставки готової продукції власного виробництва покупцям, що розташовані у віддалених регіонах: містах Харкові, Донецьку та Львові.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії товарно-транспортних накладних, актів звірки взаєморозрахунків, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) тощо. У свою чергу про зберігання складових готової продукції, виробництво, бухгалтерський і складський облік, реалізацію амінокислотного вітамінно-мінерального кормового концентрату "Живина", а також їх обсяги та вартісні показники свідчать, зокрема, бухгалтерська довідка по рахунку 281 "Товари на складі", реєстри документів калькуляції, реєстр виписаних видаткових накладних за травень-жовтень 2013 року та ін.

Також в матеріалах справи містяться копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - сідлового тягача МАЗ, що свідчать про наявність у позивача на праві власності нерухомого та рухомого майна - земельної ділянки, виробничих приміщень, вантажного автомобіля, які у свою чергу підтверджують можливість зберігання придбаних у контрагентів позивача товарів та її перевезення власними силами підприємства.

На підтвердження факту використання зазначеної складової готової продукції в процесі виробництва в матеріалах справи наявні копії експлуатаційних дозволів для потужностей (об'єктів) виробництва, змішування та приготування кормових добавок, преміксів і кормів; попередню калькуляцію вартості виробництва продукції за червень, липень та вересень 2013 року; на підтвердження реалізації готової продукції - копії договорів, рахунків - фактур, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, складених за результатами виконання господарських операцій з постачання продукції власного виробництва на адресу контрагентів-покупців - Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІДЛАЙФ", Фермерського господарства "Аконіт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжзооветпромпостач", Товариства з обмеженою відповідальністю "Руновщина", Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Амперсенд ЛТД" та фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факт постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик", Приватним підприємством "АФ Приват Агро", Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" на користь позивача товарів та надання послуг підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочинів первинні документи містять повну інформацію про поставлені товарно-матеріальні цінності та надані послуги, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмежень, визначених статтею 139 та пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на формування витрат для зменшення його доходу в цілях оподаткування податком на прибуток підприємств та включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, контролюючим органом не наведено.

У період виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста-Логістик", Приватним підприємством "АФ Приват Агро", Приватним підприємством "СФГ Нікопольське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дойче Агро Компані" господарських зобов'язань перед позивачем вказані юридичні особи були зареєстровані у встановленому законом порядку платниками податку на додану вартість.

Крім того, слід зазначити, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Таким чином, в основу притягнення позивача до податкової відповідальності не може бути покладено висновки про порушення законодавства його контрагентами без фактичного встановлення порушень податкового законодавства самим позивачем.

В свою чергу допущення контрагентами позивача окремих порушень вимог податкового законодавства жодним чином не може впливати на господарські відносини з позивачем, оскільки саме порушник повинен нести відповідальність за виявлені порушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що обґрунтованих доводів та належних доказів на спростовування наведеного податковим органом під час апеляційного розгляду справи не надано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.