Справа № 804/2567/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 804/2567/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 804/2567/13-а за адміністративним позовом прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року позовні вимоги прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська (далі прокурор) в інтересах Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі позивач, ДПІ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу залишено без задоволення.

Позивач, вважаючи постанову суду першої інстанції такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Заслухавши прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходилась на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби як платник податків та інших обовязкових платежів.

Відповідач має податковий борг по орендній платі за землю в сумі 54 807,20 грн., який виник в результаті самостійного визначення податкового зобовязання по податковим деклараціям: №2245 від 16.03.2012 р. за лютий 2012 р. по строку сплати 30.03.2012 р. - 10 961,44 грн.; №5391 від 20.04.2012 р. за березень 2012 р. по строку сплати 30.04.2012 р. - 10 961,44 грн.; №10262 від 21.05.2012 р. за квітень 2012 р. по строку сплати 30.05.2012 р. - 10 961,44 грн.; №11060 від 20.06.2012 р. за травень 2012 р. по строку сплати 30.06.2012 р. - 10 961,44 грн.; №14231 від 20.07.2012 р. за червень 2012 р. по строку сплати 30.07.2012 р.-10 961,44 грн..

Крім цього, на особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 обліковується пеня в розмірі 48,05 грн..

Загальна сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1 складає 54 855,25 грн..

Фахівцями податкового органу було сформовано податкову вимогу №5 від 04.01.2012р., яка була направлена відповідачу 06.01.2013р., що підтверджується матеріалами справи.

У звязку з несплатою узгоджених зобовязань та наявністю податкового боргу, прокурором в інтересах ДПІ було подано позов про стягнення з відповідача на користь держави існуючої суми боргу.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 02.12.2011 р. ОСОБА_1 фактично припинила користуватися земельною ділянкою, а отже підстав для нарахування податкового зобовязання з орендної плати за землю за лютий-червень 2012 р. на суму 54855,25 грн. у позивача не було. Таких висновків суд першої інстанції дійшов з огляду на встановлений факт укладення відповідачем з ТОВ з іноземними інвестиціями НЗ-Інвест договору купівлі-продажу будівлі, за умовами якого до покупця перейшло право власності на будівлю тиру, що передана за актом приймання-передачі від 08.12.2011р.. Суд вказав, що з 08.12.2011 р. фактичним користувачем орендованих земельних ділянок є ТОВ з іноземними інвестиціями НЗ-Інвест.

Колегія суддів з висновками суду не погоджується враховуючи наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що податковий борг, стягнення якого є предметом спору у справі, виник в результаті самостійного узгодження відповідачем податкових зобов'язань, шляхом подання відповідних декларацій до податкового органу.

Відповідно п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п.287.3 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків.

Отже, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Оскільки узгоджена сума податкового зобов'язання відповідачем сплачена не була, така сума грошового зобов'язання набула статусу податкового боргу.

Згідно п.95.1. ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що податковим органом було сформовано та направлено податкову вимогу №5 від 04.01.2012р., проте зазначена у податковій вимозі сума не була погашена відповідачем (а.с. 28).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, податковою службою дотримано вимоги законодавства в частині здійснення заходів, направлених на погашення податкового боргу та, з огляду на наявність у відповідача непогашеного податкового боргу з часу формування податкової вимоги, у ДПІ був відсутній обов'язок щодо направлення відповідачу податкової вимоги на суму податкового боргу, стягнення якого є предметом у спору у цій справі.

Факт наявності заборгованості є доведеним, що є достатньою підставою для стягнення податкового боргу у розмірі 54 855,25 грн..

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати з прийняттям нового рішення - про задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі № 804/2567/13-а - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1, адреса: 49000м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, б. 53 кв. 16) суму податкового боргу 54 855 грн. 25 коп. (пятдесят чотири тисячі вісімсот пятдесят пять гривень двадцять пять копійок).

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 13.10.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак