Справа № 712/10074/15-а
Суддя: Кузьменко В. А.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2а/712/436/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді Кузьменко В.А.

при секретарі: Коваль М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах про скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

в с т а н о в и в:

позивач - суддя у відставці ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про скасування рішення УПФУ в м.Черкасах Черкаської області від 11 серпня 2015 року (протокол №45/8) про відмову у призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді та зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, як судді у відставці, з 05 серпня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді Придніпровського районного суду м.Черкаси згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області № від 02.10.2015 р. № 3159-04/15.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, позивач, обрана згідно Указу Президента України № 383 від 25.04.2002 року суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси. Відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України Верховна Рада України 20.03.2008 року постановила обрати безстроково ОСОБА_1 суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси (постанова ВРУ від 20.03.2008 року №240-У1).

19 травня 2014 року у порядку, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», позивач звернулася до Верховної Ради з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з цієї посади, у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Розгляд ВРЮ матеріалів щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси, у зв'язку із поданням заяви про відставку в 2014 році не призначався.

18 червня 2015 року новим складом Вищої ради юстиції прийнято рішення № 48/015-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси, у зв'язку із поданням заяви про відставку».

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-УІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України позивач звільнена з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На підставі вказаної Постанови Верховної Ради України 04 серпня 2015 року в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси виданий наказ № 43-о «Про відрахування ОСОБА_1 зі штату Придніпровського районного суду м.Черкаси у зв'язку із звільненням з посади судді у відставку».

05 серпня 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Ця заява направлена відповідачу разом з поданням Придніпровського районного суду м.Черкаси про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.08.2015 р., яке оформлено відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

19 серпня 2015 року за вих. № 15584/03 відповідач видав повідомлення про прийняте рішення (протокол №45/8 від 11.08.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області.

26 серпня 2015 року відповідачем видане позивачу рішення (протокол №45/8 від 11.08.2015) про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Бассак Тамарі Єгорівні.

Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді зазначено, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, з

01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач у позовній заяві просить скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як протиправне, посилаючись на те, що воно прийняте з порушенням права позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, без врахування всіх поданих позивачем та уповноваженою особою документів щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до порушення принципу рівності перед законом, допустивши дискримінацію права позивача на встановлену Законом України «Про судоустрій і статус суддів» виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому позивач зазначає, що відповідач ухилився від розгляду поданих матеріалів у порядку, встановленому постановою правління ПФУ №3-1, заява та подання прийняті не як заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а як заява про перехід з одного виду пенсії на інший, і не як судді у відставці, а як судді. Крім того, матеріали розглянуті не комісією з призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання, а комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ.

За доводами та обґрунтуваннями позивача, її право на щомісячне довічне грошове утримання судді виникло значно раніше прийняття Закону 213, тому дія цього Закону не поширюється на її право щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Позивач стверджує, що призначення їй відповідачем щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути з дати звернення до пенсійного фонду, але на підставі закону, чинного на дату виникнення цього права. За доводами позивача, скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається на підставі спеціальних законів, не скасовує набуте позивачкою ще у травні 2014 року (тобто раніше прийняття Закону 213) право на щомісячне довічне грошове утримання судді, як і не скасовує встановлений законом 1058, положенням №28-2 обов'язок відповідача відповідно до покладених на нього завдань призначати (здійснювати перерахунок) і виплачувати пенсії/щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, забезпечувати фінансування на виплату пенсій/щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За законодавством України, чинного на дату виникнення права позивача на відставку судді, з врахуванням наведеного позивачем рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 №3-рп, поданих до заяви матеріалів, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач вважає, що вона має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді.

Щодо заробітної плати, з якої розраховується виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то позивач вважає, що вона визначається розміром грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Наказом голови суду від 05.01.2012 № 02-о відповідно до п.11 Перехідних положень та п.5 ст.129 Закону України від 07.07.2010 №2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, внесеними Законом України від 23.12.2010 №2856-УІ, позивачу встановлена щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 80% за стаж роботи більше 35 років. Отже, розрахунок виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється від суми посадового окладу та доплати за вислугу років, що підтверджені довідкою Територіального управління судової адміністрації України в Черкаській області № від 02.10.2015 р. № 3159-04/15.

Оскільки відповідач ухиляється від прийняття рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, тому позивач просить суд зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу, як судді у відставці, з 05 серпня 2015 року, тобто з дати звернення до відповідача, щомісячного довічного грошового утримання, на яке вона має право, тобто у розмірі 80% грошового утримання судді Придніпровського районного суду м.Черкаси згідно довідки Територіального управління судової адміністрації України в Черкаській області від 02.10.2015 р. № 3159-04/15.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала та просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі, а також просила прийняти та врахувати обставини щодо зміни з 01 вересня 2015 року грошового утримання судді. Стосовно судових витрат, позивач не ставить вимог про їх стягнення.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах за довіреністю Ястреб О.Ю. позов не визнала та пояснила, що для здійснення переходу з одного виду пенсії на інший вид необхідно встановити момент виникнення спірних правовідносин, тобто момент коли позивач звернулась з заявою про перехід з пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а саме 05.08.2015р. Саме цей момент, вказує представник відповідача, необхідно вважати датою виникнення спірних правовідносин та застосовувати законодавство, яке діє на цю дату.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ, вважає, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому відповідачем прийнято рішення (протокол №45/8 від 11.08.2015) про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії, а саме щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 обрана згідно Указу Президента України № 383 від 25.04.2002 року суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси. Відповідно до пункту 27 статті 85, частини першої статті 128 Конституції України Верховна Рада України 20.03.2008 року постановила обрати безстроково ОСОБА_1 суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси (постанова ВРУ від 20.03.2008 року №240-У1).

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126, статті 131 Конституції України та ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», 19 травня 2014 року позивач звернулась до Верховної Ради України (ВРУ) із заявою про звільнення з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси у відставку та до Вищої ради юстиції (ВРЮ) з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Розгляд Вищою Радою юстиції матеріалів щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси, у зв'язку із поданням заяви про відставку в 2014 році не призначався.

Новим складом ВРЮ 18 червня 2015 року прийнято рішення № 48/015-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси, у зв'язку із поданням заяви про відставку».

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-УІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України позивач звільнена з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

04 серпня 2015 року в.о. голови Придніпровського районного суду м.Черкаси виданий наказ № 43-о «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Придніпровського районного суду м.Черкаси у зв'язку із звільненням з посади судді у відставку».

05 серпня 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка направлена відповідачу разом з поданням Придніпровського районного суду м.Черкаси суду про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.08.2015 р., яке оформлено відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України»

З наданих матеріалів вбачається, що до заяви позивача про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці були додані такі документи: копію постанови ВРУ №636-УІІІ «Про звільнення суддів»;копію наказу про відрахування судді зі штату суду; копію паспорту;копію картки платника податків (ідентифікаційного номеру);копію трудової книжки; довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 04.08.2015;довідку про суддівську винагороду судді на час здійснення правосуддя;розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; копію диплому;копію витягу з наказу від 05.01.2012 №02-о (надбавка за вислугу років).

З поданих на розгляд відповідача матеріалів щодо права позивача, як судді у відставці, на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що позивач набула право на відставку 19 травня 2014 року, про що у встановленому чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядку, до досягнення 65 років (віку припинення повноважень зі здійснення правосуддя) подала до Верховної Ради України відповідну заяву, яка більш року не була розглянута з незалежних від позивача причин.

Згідно доданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного по формі додатку до постанови правління ПФУ №3-1, станом на 04 серпня 2015 року позивач має зазначений стаж судді - 38 років, 10 місяць 11 днів.

19 серпня 2015 року за вих. №15584/03 відповідач видав повідомлення про прийняте рішення (протокол №45/8 від 11.08.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області.

26 серпня 2015 року відповідачем видане позивачу рішення (протокол №45/8 від 11.08.2015) про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Бассак Тамарі Єгорівні.

Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді у спірному рішенні відповідача вказано, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до (серед інших) Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Позивач являється суддею у відставці суду загальної юрисдикції. Статус судді у відставці визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», до якого вносились численні зміни, у тому числі стосовно статусу судді у відставці.

Відповідач являється територіальним органом Пенсійного фонду України, є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України і він здійснює призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечує своєчасне в повному обсязі фінансування та виплату щомісячного довічного утримання суддям у відставці.

Отже позивач правомірно звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд вважає, що відповідач повинен був розглянути заяву позивача разом з поданням Придніпровського районного суду м.Черкаси у порядку, визначеному пенсійним законодавством з врахуванням статусу суддів у відставці, який визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», і повинен був діяти згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 11 лютого 2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» (далі вживається скорочено - постанова правління ПФУ №3-1).

Згідно з п.5.5 постанови правління ПФУ №3-1 право особи на одержання щомісячного довічного утримання установлюється на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає щомісячне довічне утримання.

З вищенаведених доказів у справі та змісту спірного рішення вбачається, що в порушення обов'язків, встановлених Положенням №28-2, порядку, встановленого постановою правління ПФУ №3-1, відповідач ухилився від розгляду заяви позивача з поданням Придніпровського районного суду м.Черкаси про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Так у спірному рішенні, заяву позивача про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач назвав заявою про перехід з одного виду пенсій та інший, що не відповідає дійсній суті звернення позивача до відповідача; у спірному рішенні відповідач не навів всі документи, які були подані із заявою позивача і поданням Придніпровського районного суду м.Черкаси про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, отже не врахував їх при прийнятті спірного рішення; у спірному рішенні відповідач відмовляє у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1, не як судді у відставці, що також не відповідає змісту поданих заяви позивача, матеріалів до неї.

Таким чином, доводи позивача про те, що спірне рішення прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто являється необґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи.

Суд також вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті рішення та порушення спірним рішенням законних прав і охоронюваних законом інтересів позивача, з огляду на таке.

Статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення з посади судді Придніпровського районного суду м.Черкаси у відставку, встановлено:

«1. Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. ….

3. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

4. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

5. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку» (примітка: у лампках дослівно по тексту норми).

Таким чином, встановлений законом строк внесення ВРЮ до Верховної Ради України подання про звільнення судді з посади, сплив ще в червні 2014 року, проте рішення ВРЮ про внесення цього подання до Верховної Ради України не було прийняте, відповідно, не розглянута заява позивача про звільнення з посади судді у відставку.

Розгляд питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, регулювався ст.111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частиною шість якої передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

19 червня 2014 року позивач досягла шістдесяти п'яти років.

Статтею 102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на дату досягнення позивачкою шістдесяти п'яти років, встановлено:

«1. Суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років.

2. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов'язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді.

3. Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв'язку з досягненням ним шістдесяти п'яти років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, зазначеного у частині першій цієї статті.

4. Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років»

Таким чином, право на відставку у позивача виникло з 19 травня 2014 р., отже Закон України "Про судоустрій і статус суддів" щодо права позивача на відставку має застосовуватись у редакції на дату виникнення цього права.

Згідно з ч.4 ст.102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач не здійснювала свої повноваження зі здійснення правосуддя з 19 червня 2014 року, проте продовжувала виконувати свої трудові обов'язки судді, як суб'єкт трудового права.

Отже, порушення встановленого ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місячного строку на внесення ВРЮ до Верховної Ради заяви позивача про звільнення у відставку та порушення реалізації права на відставку відбулися при відсутності будь-якої вини позивача і відповідно до ст.2 КАСУ це право позивача підлягає захисту.

12 лютого 2015 року прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-УІІ (набрав чинності 29 березня 2015 року).

Сам Закон України № 213 УІІІ від 02.03.2015 року не скасовує право судді у відставці на довічне грошове утримання, п.17 цього Закону внесені зміни: «частину третю, п»яту статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-УІІ викласти в редакції: « Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді».

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-УІІ пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги). Також застосування цієї норми в Законі не обмежено, а тому дія п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону поширюється і на статус судді у відставці.

Отже, заява позивача про звільнення з посади судді у відставку розглянута відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на 19.05.2014, тобто на момент подачі заяви, тому статус позивача, як судді у відставці, регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" на дату виникнення права на відставку, тобто на 19.05.2014р.

Таким чином, позивач набула право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці значно раніше прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ,який набув чинності 01.04.2015, на п. 5 прикінцевих положень якого посилається відповідач, як на правову підставу відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання.

Відповідач неправильно вважає момент виникнення спірних правовідносин 05.08.2015 р. Позивач подала заяву про звільнення з посади судді у відставку у встановленому законом порядку 19 травня 2014 року, тобто вона вчинила юридичну дію, здійснив своє конституційне суб»єктивне право на відставку. Внаслідок цього виникли правовідносини, в тому числі і що стосуються статусу судді у відставці, його грошового забезпечення

З урахуванням проголошеного Основним законом України принципу верховенства права, а також положень ст.ст.22,58 Конституції України пункт 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 123 до позивача не може бути застосований, оскільки правовідносини по звільненню судді ОСОБА_1 у відставку виникли до прийняття і набрання чинності цим законом, але у встановлений законом строк органами державної влади не було прийняте рішення про звільнення позивача у відставку.

Отже, доводи позивача, що норми Закону 213 не поширюються на право позивача на призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, відповідають обставинам справи та чинному законодавству. Скасування Законом 213 норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, зокрема, «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», не скасовує раніше набуте позивачем право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів, які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесення змін до чинних, що неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Рішенням Конституційного Суду України (КСУ) 3 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2-13 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України положення вищенаведених норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно п.3 резолютивної частини вказаного рішення КСУ положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів"

від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"

від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Відповідач неправильно вважає момент виникнення спірних правовідносин 05.08.2015р. Позивач подала заяву про звільнення з посади судді у відставку у встановленому законом порядку 19 травня 2014 року, тобто вона вчинила юридичну дію, здійснив своє конституційне суб»єктивне право на відставку. Внаслідок цього виникли правовідносини, в тому числі і що стосуються статусу судді у відставці, його грошового забезпечення

Таким чином, на дату виникнення права позивача на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, підлягають застосуванню положення статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону №2856-УІ від 23.12.2010, якою встановлено:

«1. Судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання…

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

….

5. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами. (частина п'ята статті 138 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.12.2010 р. № 2856-VI)».

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачу були подані достатні матеріали для прийняття рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому суд вважає, що зазначене утримання підлягає призначенню з дати звернення позивача, тобто з 05 серпня 2015 року, але згідно закону у редакції на дату виникнення права на таке утримання.

Отже згідно зі ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 19.05.2014, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп, згідно поданих відповідачу матеріалів, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, даних про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивач має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді.

Щодо заробітної плати, з якої розраховується виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то вона визначається розміром грошового утримання (суддівську винагороду) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Про розмір грошового утримання судді (суддівської винагороди) на час здійснення позивачкою правосуддя, Придніпровським районним судом м.Черкаси видана довідка від 05 серпня 2015 року, яка направлялась разом з поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але не взята до уваги відповідачем.

Отже, розрахунок виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється від суми посадового окладу та доплати за вислугу років, що підтверджено довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 02.10.2015 р. № 3159-04/15, яка надана позивачем до початку судового розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач діяв протиправно, не виконав встановлений законом обов'язок щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду згідно із законом заяви ОСОБА_1.(позивач) разом з поданням Придніпровського районного суду про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на зазначено у відповідності до ст.162 КАС України спірне рішення слід визнати протиправним, та таким , що підлягає скасуванню, як протиправне.

Системний аналіз ст.ст. 8,19,22,55,58 Конституції України, ст..8 КАСУ, положень Закону України»Про судоустрій і статус суддів» дають суду підстави для висновків, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213 по відношенню до цих правовідносин зворотної сили не мають і не можуть бути застосовані до позивача, яка повністю добросовісно виконала свої обов»язки перед державою при здійснення права на відставку Враховуючи повноваження відповідача, наведені законодавчі норми і подані відповідачу матеріали призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 05 серпня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді Придніпровського районного суду м.Черкаси згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 02.10.2015 р. № 3159-04/15.

Таким чином, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Суд не вирішує про розподіл судових витрат, оскільки позивач про це не ставить питання .

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 2, 17, 18, 158-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області від 11 серпня 2015 року (протокол №45/8) про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці ОСОБА_1 з 05 серпня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді Придніпровського районного суду м.Черкаси згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 02.10.2015 р. № 3159-04/15.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано Київському апеляційному адміністративному суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В.А.Кузьменко