Справа № 815/6155/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6155/15
УХВАЛА

19 жовтня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Одеський мясокомбінат» до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту неправильності запису в договорі купівлі-продажу, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Одеський мясокомбінат» до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, в якому позивач просить:

- встановити факт неправильності запису в договорі купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області на бланку ААІ № 917430, було помилково зазанчено замість адреси: АДРЕСА_1 вказано іншу адресу: АДРЕСА_2;

- визнати право власності на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3, яке було придбано позивачем згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2005 року (АДРЕСА_3), загальною площею 44,70 кв. м.;

- зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень вчинити певні дії: виправити помилку у договорі купівлі-продажу від 13.05.1997 року та вказати замість адреси: АДРЕСА_2 правильну: АДРЕСА_1.

Суддя вважає, що у відкритті провадження по даній позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом судового розгляду в даному випадку є публічно правовий спір, тобто спір між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, повязаність із сферою реалізації публічної влади.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Закон не встановлює відмінностей у правових статусах нотаріуса у державній нотаріальній конторі і приватного нотаріуса.

А тому, нотаріус не є посадовою особою, а лише уповноваженою державою фізичною особою, яка здійснює нотаріальну діяльність.

Аналізуючи права та обов'язки нотаріуса, які визначені статтями 4 та 5 Закону, суд дійшов висновку, що він не наділений владними управлінськими функціями, окрім здійснення функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які б ідентифікували його, як суб'єкта владних повноважень, за приписами пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України.

Нотаріальна діяльність це лише надання послуг щодо посвідчення права та фактів, які мають юридичне значення з метою надання їм юридичної вірогідності.

Така діяльність не є владно-управлінською функцією, окрім здійснення функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки відповідно до приписів статті 2-1 Закону підлягає державному регулюванню (контроль).

Таким чином, нотаріус не є суб'єктом владних повноважень, а позов відносно його рішень, дій та бездіяльності під час вчинення нотаріальних дій, окрім здійснення функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не повинен розглядатися за правилами КАС України.

Водночас, суд вважає за необхідне застосувати і історичний метод тлумачення законодавства на підтвердження правильності вже висловленої правової позиції.

Так, КАС України та ЦПК України набрали чинності одночасно з 01 вересня 2005 року.

До цього часу порядок оскарження нотаріальних дії або відмови в їх вчиненні регулювався Главою 39 ЦПК України (в редакції 1963 року).

Пунктом 8 Розділу 11 Прикінцеві та Перехідні положення ЦПК України передбачалось, що скарги, заяви щодо нотаріальних дій чи відмови у їх вчиненні, подані до набрання чинності цим Кодексом відповідно до Глави 39 ЦПК України 1963 року, розглядаються за правилами позовного провадження, встановленими цим Кодексом.

А пунктом 9 того ж Розділу ЦПК України визначалось, що заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану, подані до набрання чинності цим Кодексу за правилами, встановленими Главами 29-32, 36 ЦПК України 1963 року, розглядаються в порядку, встановленому КАС України.

Провівши системний аналіз цих норм права, суд дійшов висновку, що законодавець у спорі фізичної особи (юридичної особи) з нотаріусом не виявляє ознак адміністративно-правових відносин.

Законодавець фактично лише змінив форму провадження в межах ЦПК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги до нотаріуса щодо його рішень, дій та бездіяльності підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.2 ст.4, ст.17, п.1 ч.1 ст.109, ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Одеський мясокомбінат» до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту неправильності запису в договорі купівлі-продажу, визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя С.О. Стефанов