Справа № 810/1555/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1555/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тетіївському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищенському районі Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищенському районі Київської області, в якому просила суд:

ѕ визнати дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, на виробництві та професійних захворювань у Ставищенському районі Київської області щодо відмови в нарахуванні виплат ОСОБА_3 у відповідності до рішення Тетіївського районного народного суду Київської області від 18.03.87 незаконними.

ѕ зобов'язати Фонду соціального страхування від нещасних випадків, на виробництві та професійних захворювань у Ставищенському районі Київської області провести нарахування виплат потерпілому ОСОБА_3 у відповідності до рішення Тетіївського районного народного суду Київської області від 18.03.1987 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року - адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в повному обсязі Постанову Київського окружного адміністративного суду Києва від 17 серпня 2015 року та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо підстав та правомірності нарахування та виплати страхових виплат.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві №1 від 21 червня 1979 року ОСОБА_3, працюючи на Тетіївському РСУ столяром 4 розряду отримав виробничу травму (а.с. 58), внаслідок чого йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% та ступінь втрати загальної працездатності у розмірі 45% у зв'язку із трудовим каліцтвом безстроково, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №49/3 від 11 лютого 1987 року (а.с. 57).

Рішенням Тетіївського районного народного суду Київської області від 18 березня 1987 року за позовом ОСОБА_3 до Тетіївського РСУ про відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, постановлено стягувати щомісячно з Тетіївського РСУ на користь ОСОБА_3 46 руб. 25 коп., починаючи з 25 лютого 1987 року.

15 липня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою №143/1 про призначення страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, що стався за час роботи в Тетіївському РСУ (а.с. 117).

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищенському районі Київської області від 16 липня 2012 року №1023/143/143/1 у призначенні страхових виплат ОСОБА_3 відмовлено з підстав відсутності оригіналу акту за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 53).

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 18 лютого 2013 року справі №380/25/13-а за позовом прокурора Тетіївського району Київської області в інтересах ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищанському районі відмову відповідача у призначенні страхових виплат ОСОБА_3 від 16 липня 2012 року №1023/143/143/1 визнано неправомірною та зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищанському районі призначити страхові виплаті ОСОБА_3 на підставі копії акту №1 про нещасний випадок на виробництві від 21червня 1979 року, (а.с 12-13).

На виконання постанови Тетіївського районного суду Київської області від 18 лютого 2013 року у березні та травні 2013 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищанському районі зверталось до ГТОВ «Росич» із листами №26/03/34 від 1 березня 2013 року та №26/05/94 від 28 травня 2013 року, у яких просило надати довідку про середню заробітну плату ОСОБА_3 за період з грудня 1978 року по травень 1979 року для призначення страхової виплати.

У відповідь на лист від 28 травня 2013 року №26/05/94 ГТОВ «Росич» повідомило, що підприємство не є правонаступником Тетіївського РСУ, а тому не має можливості надати запитувані документи (а.с. 62).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 (а.с. 89).

14 жовтня 2013 року позивач звернулась до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищанському районі з вимогою виплатити ОСОБА_2, як спадкоємцю ОСОБА_3. належні останньому суми страхових виплат.

Листом від 29 жовтня 2013 року №26/10/160 Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищанському районі Київської області відмовило позивачу у виплаті страхових виплат.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини у даній сфері регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІУ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. п. «г», «д» п. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на органи Фонду соціального страхування покладені обов'язки по своєчасному та повному відшкодуванню шкоди, заподіяної застрахованій особі внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності (у зв'язку із втратою годувальника) внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Статгєю 3 Закону №1105-ХІУ визначено, що держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно п. «а» ст. 27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Згідно п. 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього Закону встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Таким чином, обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від сплати Фонду страхових внесків підприємств, на яких ушкоджене здоров'я потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №1105-ХІУ грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків відповідно до статті 36 Закону №1105-ХІУ розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідне рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982, затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі -Порядок).

Відповідно до підпункту 3.6.1 пункту 3.6 Порядку щомісячна страхова виплата визначається як частка від середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку, яка обчислюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до відповідача із заявою від липня 2012 року №143/1 про призначення страхових виплат, ОСОБА_3 подані документи згідно з переліком, передбаченим підпунктом 3.6.1 пункту 3.6 Порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 мав право призначення йому гарантованих статтею 21 Закону №1105-ХІУ страхових виплат у вигляді щомісячних грошових виплат.

Водночас щодо зауважень відповідача з приводу того, що наявні Фонду документи не дають змоги розрахувати середньомісячний заробіток, що унеможливлює обчислення належного до виплати розміру страхових виплат, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, пунктом 1.7 Порядку визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 10, 11, 12, 13, 14, 15 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Закону №1105-ХІУ) та Поряду обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) з розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (далі Порядок №1266) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в яком настав страховий випадок.

Приймаючи до уваги, що нещасний випадок з ОСОБА_3 трапився 20 червня 1979 року, суд зазначає, що період, за який слід обчислювати середню заробітну плату період з грудня 1978 року по травень 1979 року.

Як було зазначено вище, ОСОБА_3 до заяви про призначення страхових виплат було додано довідку про середню заробітну плату (доход) від 21 травня 2012 рок №40, видану ГТОВ «Росич».

Судом першої інстанції встановлено, що ГТОВ «Росич» є правонаступником цілісного майнового комплексу Тетіївського будівельно-монтажного управління та утворене згідно положень Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» на підставі договору купівлі-продажу №3-мп-зд від 27 лютого 1997 року, що підтверджується довідкою ГТОІ «Росич» від 17 травня 2012 року №41.

З довідки від 21 травня 2012 року №40 вбачається, що ОСОБА_3 у період 1978 по 1979 рік дійсно працював у Тетіївському будівельно-монтажному управлінні (Тетіївське РСУ) (а.с. 73). Заробітна плата ОСОБА_3 за період з січня 1979 ро травень 1979 року становила 1319,96 крб. Щодо розміру заробітної плати за грудень року у довідці зазначено, що відповідні документи по нарахованій заробітній пла грудень 1978 року та табеля робочого часу за вказаний період втрачені.

Пунктом 12 Порядку №1266 встановлено, що у разі коли на час звернень страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров'я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з розміру сере-заробітної плати за відповідною професією (посадою).

За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відсутність документів про заробітну плату підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

У разі відсутності у потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадові окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК ступеня втрати професійної працездатності.

У силу приписів пункту 3.2 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат якщо потерпілий за станом здоров'я чи з інших причин не може одержати зазначені у підпункті 3.1 пункту 3 цього Порядку документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт робочого органу виконавчої дирекції Фонду.

Згідно пункту 4.2.1. Положення про службу страхових експертів з охорони праці, профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 грудня 2011 року №63, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 січня 2012 року за №66/20379, для реалізації статутних завдань страхові (головні страхові) експерти відділень, відділів і секторів робочих органів виконавчої дирекції Фонду одержують та подають документи для розгляду справ про страхові виплати, визначені статтею 35 Закону, якщо застрахованій члени його сім'ї за станом здоров'я чи з інших причин не спроможні самі одержати ці документи, за наявності їх письмового звернення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що обов'язок звернутись до органів, володіють інформацією про діючу місячну тарифну ставку (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі для розрахунку серед заробітної плати, законом покладено саме на відповідача.

Тому, твердження відповідача про відсутність у Фонду можливості визначити розмір страхових виплат з огляду на відсутність в особовій справі ОСОБА_3 відповідних довідок є необґрунтованими.

Також, колегією суддів не беруться до уваги доводи відповідача про неможливість призначення страхових виплат у зв'язку з не можливістю передання підприємством, на якому трапився страховий випадок особової справи потерпілого у порядку, визначеному Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату.

Також, варто зауважити, що згідно статті 40 Закону №1105-ХІV, якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться звернення.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, я право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три дня звернення за їх одержанням.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вперше до відповідача з заявою про призі страхових виплат звернувся 15 липня 2012 року, саме з цієї дати відповідач повинен нараховувати і виплачувати ОСОБА_3 страхові виплати.

За змістом статті 1227 Цивільного кодексу України суми відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, які належали спадкодавцю, але не були одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до спадщини.

Виходячи з системного аналізу статей 1219 та 1227 Цивільного кодексу України право членів сім'ї та спадкоємців виникає лише тоді, коли суми відшкодувань за спадкодавця були йому нараховані або присуджені, але він не встиг їх отримати, або коли своєчасно звернувся за їх отриманням, але з вини відповідачів їх не отримав.

Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач проживала разом зі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконкому Тетіївської міської ради від 31 березня 2014 №1289 (а.с. 109).

Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вваж таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Колегія суддів також звертає увагу, що страхові виплати ОСОБА_3 за його життя не були призначені внаслідок протиправних дій відповідача, позивач правомірно та на законних підставах вимагає призначення ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат з моменту звернення до відповідача з заявою про призначення страхових виплат до моменту смерті ОСОБА_3, відтак позовна заява у цій частині також підлягає задоволенню.

В частині зобов'язання відповідача провести нарахування страхових виплат потерпілому ОСОБА_3 у відповідності до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 18 березня 1987 року з моменту набрання законної сили вказаним рішенням, суд першої інстанції правомірно у задоволенні позову відмовляє.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається відповідач не можуть бути підставою для звільнення від покладеного обов'язку по призначенню страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на виробництві .

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ставищенському районі Київської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.