Справа № 826/17514/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 жовтня 2015 року 08:10 справа №826/17514/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доОболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві
третя особаВідділ реєстрації смерті у місті Києві
прозобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі по тексту - відповідач 1, Оболонський РВ ГУДМС), за участю третьої особи - Відділ реєстрації смерті у місті Києві (далі по тексту - третя особа), в якому просить зобов'язати відповідача зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 в зв'язку зі смертю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/17514/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12 жовтня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 отримала в дар від ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2) квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування квартири від 06 липня 2006 року, посвідченого в нотаріальному порядку та зареєстрованого у реєстрі за №2765.

Згідно з відміткою у паспорті ОСОБА_2 він прописаний (зареєстрований за місцем проживання) за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_2 позивач звернувся до Оболонського РВ ГУДМС із заявою про зняття померлого з місця реєстрації, додавши копію довідки Відділу реєстрації смерті у місті Києві щодо реєстрації смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач у листі від 12 серпня 2015 року №6/вх.Б-359 повідомив про неможливість зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи у зв'язку зі смертю здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку.

Позивач вважає відмову відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у зв'язку зі смертю безпідставною, оскільки довідка Відділу реєстрації смерті у місті Києві є достатнім документом для вчинення відповідних дій.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши мотиви листа Оболонський РВ ГУДМС від 12 серпня 2015 року №6/вх.Б-359.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

За визначенням статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 (далі по тексту - Порядок) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

За правилами, визначеними пунктом 3.1 Порядку, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні; підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту) (додаток 13); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Як вбачається із наведених норм законодавства, одним із документів, що може бути підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у зв'язку зі смертю, є свідоцтво про смерть.

Разом з тим, позивач зазначає, що свідоцтво про смерть громадянина ОСОБА_2 у неї відсутнє.

У свою чергу відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.

Втім, ОСОБА_1, згідно з повідомленням Відділу реєстрації смерті у місті Києві від 06 серпня 2015 року №Б-30/01-21, копія якого міститься в матеріалах справи, не є особою, що має право на повторне отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2

Таким чином, законодавством передбачено зняття з реєстрації місця проживання померлої особи на підставі свідоцтва про смерть лише за заявою з подружжя, дітей, близьких родичів, особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування; однак зняття з реєстрації місця проживання особи у зв'язку зі смертю за заявою іншої особи, яка є власником нерухомого майна, однак не має можливості отримати свідоцтво про смерть, фактично не передбачено.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що реєстрація місця проживання померлого ОСОБА_2 в квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_1, порушує її право вільно розпоряджатися майном, суд вважає, що зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 можливо здійснити на підставі відповідної довідки Відділу реєстрації смерті у місті Києві.

З таких підстав суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, та задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві вчинити дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко