Справа № 127/22241/15-а
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/688/15
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку скороченого провадження)

19.10.2015 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи та з вересня 1993 року перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області. Однак, вважає, що пенсія позивачу виплачується не в повному обсязі, без врахування вимог ст. 15 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», згідно якого пенсія інвалідам 2-ї групи підвищується на 350% мінімальної пенсії за віком. 06.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про підвищення розміру пенсії, однак 12.08.2015 року відповідач повідомив, що пенсія позивачу як інваліду 2-ї групи нараховується відповідно до діючого законодавства в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що на сьогоднішній день складає 379,60грн. Просить визнати дії відповідача по відмові виплачувати позивачу як інваліду 2-ї групи підвищену пенсію в розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протиправними. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок виплаченої позивачу пенсії з урахуванням підвищення її на 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з березня 2015 року, провести виплату різниці між виплаченою та перерахованою пенсією. Зобов'язати відповідача й в подальшому виплачувати позивачу підвищену пенсію в розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого бюджетним законодавством на відповідний рік.

На підставі ч.4 ст. 183-2 КАС України по справі відкрито скорочене провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи і має права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.3).

Згідно відповіді Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області №448/В-12 від 12.08.2015 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням підвищення пенсії на 200% мінімальної пенсії з 20.11.2003 року по 31.08.2004 року, а 01.09.2004 року по 01.01.2006 року з урахуванням 350% мінімальної пенсії за віком, встановленої на момент нарахування пенсії та виплачено різницю між нарахованою та отриманою пенсією відповідно до Постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.11.2006 року. Згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року позивачу виплачується підвищення до пенсії, як інваліду війни 2 групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність та відповідно щомісячна цільова грошова допомога на прожиття у розмірі 50 грн., як інваліду війни 2 групи (а.с.7).

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (в редакції від 22 грудня 1995 року, яка набрала чинності 02 січня 1996 року) встановлено розміри підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії. Зокрема, інвалідам війни пенсії підвищуються у такому розмірі: інвалідам I групи - у розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком, інвалідам II групи - 350 % мінімальної пенсії за віком, інвалідам III групи - 200 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із Законом України від 05.10.2005 року №2939- IV Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до цього закону інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2006 року.

Вказані норми протягом 2006 - 2015 років змін не зазнавали, неконституційними не визнавались, отже, підлягають застосуванню з часу набрання ними чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Крім того, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлюється законом про Державний бюджет України на відповідні роки. Положення вказаного Закону не були предметом конституційного провадження та не визнані неконституційними.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячне підвищення до пенсії позивачу, як інваліду війни II групи, виплачувалося з розрахунку 40% прожиткового мінімуму, встановленому на відповідний рік, тобто в повному обсязі та з урахуванням вимог законодавства. Саме в такому розмірі позивач отримує відповідне підвищення, що підтверджується матеріалами справи.

Будь-яких інших чинних на період спірних правовідносин нормативно-правових актів, які б передбачали право позивача на отримання підвищення як інваліду війни ІІ групи в розмірі 350%, не існувало.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області при обчисленні підвищення до пенсії позивачу як інваліду війни ІІ групи діяло виключно на підставі та в межах повноважень, передбачених актами законодавства України у відповідності до чинного закону, та приходить до висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу як інваліду ІІ групи підвищення до пенсії в розмірі 40% від прожиткового мінімуму, встановленому на відповідний рік, є правомірними.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача щодо відмови виплачувати підвищення пенсії в розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок виплаченої пенсії з урахуванням підвищення на 350% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, починаючи з березня 2015 року та зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати підвищену пенсію, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 19, 46 Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», керуючись ст.ст. 9, 11, 69-71, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд -

Постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ: