Справа № 826/5123/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5123/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, за участю третіх осіб: ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Агенція нерухомості місто плюс», в особі ліквідатора ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2015 року позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (свідоцтво № 7393) щодо припинення іншого речового права (іпотеки) за реєстровим номером 9048207 в Державному реєстрі іпотек від 20.11.2014 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних доказів наявності підстав для вчинення оскаржуваних дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір за № 18/087-КФ, на забезпечення якого був укладений іпотечний договір від 09.09.2008 року, за яким у якості забезпечення вимог за кредитним договором № 18/087-КФ від 09.09.2008 року щодо повернення кредиту в сумі 600 000,00 доларів США та процентів, ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_1, загальною площею 174,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень Іпотечного договору (п. 2.4.6) іпотекодержатель (банк) має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги.

10.09.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., яка посвідчувала іпотечний договір, до Державного реєстру іпотек було внесено запис про існування обтяження на квартиру (АДРЕСА_1), відповідно до якого іпотекодержатель: акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», а іпотекодавець: ОСОБА_3.

06.12.2011 року ліквідатором банкрута фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, діючого на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 03.08.2011 року № 5023/5961/11, квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було продано ПрАТ «Агенція нерухомості місто плюс», що підтверджується договором від 06.12.2011 року за № 2367.

09.04.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. на підставі договору іпотеки від 09.09.2008 року № 3719 було зареєстровано обтяження на квартиру (АДРЕСА_1), відповідно до якого іпотекодержатель: ПАТ «Укрсоцбанк», іпотекодавець: ОСОБА_3, розмір основного зобов'язання: 600 000,00 доларів США, строк виконання: 08.09.2025 року.

20.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною було вилучено запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, зареєстрованого 09.04.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.

Також, 20.11.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною відповідно до ст. 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 07.11.2014 року і протоколу № 1 з проведення аукціону від 22.10.2014 року було видано ТОВ «Агенція нерухомості терем» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з: квартири НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 74,4 кв.м., житловою площею 59,4 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат.

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникли у сфері проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, їх обтяжень та створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Колегія суддів зазначає, що для встановлення протиправності дій відповідача необхідним є з'ясування питання відповідності вчинення оскаржуваних дій по здійсненню припинення іншого речового права (іпотеки) за реєстровим 9048207 в Державному реєстрі іпотек від 20.11.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв (ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV).

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5 Закону № 1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV передбачено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N868 (далі - Порядок № 868), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Згідно пункту 71 Порядку № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Відповідно до пункту 5.1 глави 15 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок № 296/5, редакція від 23.05.2014 року, яка діяла на час вчинення відповідачем дій), нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

- кредитора про погашення позики;

- про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

- про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

- за рішенням суду;

- в інших випадках, передбачених законом.

Якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов'язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

В пункті 5.4 глави 15 розділу 2 Порядку № 296/5 зазначено, що про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора.

Відповідно до пунктів 6.1 та 6.2 глави 15 розділу 2 Порядку № 296/5, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається можливість зняття заборони відчуження майна іншим нотаріусом, але за умови, що нотаріус, який наклав заборону не має можливості виконати свій обов'язок щодо її зняття, та у разі надходження до нотаріуса повідомлення із зазначенням підстави для зняття заборони. Також, нотаріус зобов'язаний письмово повідомити кредитора про зняття відповідної заборони відчуження майна.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем не виконано вимоги пунктів 5.1, 5.4 глави 15 розділу 2 Порядку № 296/5.

Відповідач надав лише лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. від 20.11.2014 року про неможливість проведення дій для вилучення запису від 09.04.2012 року про обтяження квартири (АДРЕСА_1), відповідно до договору іпотеки від 09.09.2008 року № 3719.

При цьому, повідомлення кредитора про погашення позики, або припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); або припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки чи рішенням суду відповідачем надані не були.

Відповідач не надав суду доказів письмового повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитора та іпотекодержателя квартири (АДРЕСА_1) про припинення запису про іпотеку майна.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач вилучив запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, зареєстрований 09.04.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., та видав ТОВ «Агенція нерухомості терем» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з: квартири НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі заяви ТОВ «Агенція нерухомості терем», акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 07.11.2014 року і протоколу № 1 з проведення аукціону від 22.10.2014 року, договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 07.11.2014 року, листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. від 20.11.2014 року.

Проте, судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2014 року по справі № 922/3475/13, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2015 року, визнано проведення аукціону з продажу майна ПП «Агенція нерухомості Місто Плюс» (), який було проведено 22.10.2014 року Приватним підприємством «ТОРГИ.УА» (, адреса: 61145, м. Харків, вул. Клочківська, 111-А), а саме лоту № 1 - квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 174,4 кв.м, такими, що проведено з істотними порушеннями вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також було визнано недійсними результати аукціону з продажу майна ПП «Агенція нерухомості Місто Плюс» (), який було проведено 22.10.2014 року Приватним підприємством «ТОРГИ.УА» (, адреса: 61145, м. Харків, вул. Клочківська, 111-А), а саме лоту №1 - квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 174,4 кв.м.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Положеннями пункту 2 частини четвертої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

З пояснень позивача, наданих під час розгляду справи встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» не надавало згоди на відчуження предмету іпотеки та не повідомляло нотаріуса про погашення позики, або припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), або припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки.

Також, в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким іпотечний договір від 09.09.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було визнано нечинним або припиненим.

З огляду на зазначені вище обставини, а також, враховуючи, що відповідачем не було надано належних доказів наявності підстав для вчинення оскаржуваних дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни щодо припиненні запису про іпотеку майна, яке перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» згідно договору іпотеки від 09.09.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7

Колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги з приводу того, що ПАТ «Укрсоцбанк» не являвся кредитором та іпотекодержателем вищевказаної квартири, оскільки іпотечний договір від 09.09.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7, є припиненим з моменту продажу нерухомості у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, а тому як наслідок позивач не має прав на спірне нерухоме майно, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні письмові докази того, що іпотечний договір від 09.09.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було визнано нечинними або припиненим.

Крім того, не заслуговують також на увагу доводи скарги щодо того, що судом першої інстанції неповною мірою досліджено докази по справі, зокрема, лист від 20.11.2014 року про неможливість проведення дій для вилучення запису від 09.04.2012 року.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у вказаному листі приватний нотаріус Ковальчук С.П. (а.с.138) вказує, що 20.11.2014 року у зв'язку з великою завантаженістю у нього не було можливості проводити дії необхідні для вилучення запису щодо обтяження майна під іпотекою. При цьому, вказаним листом не зазначено про необхідність здійснення таких дій або хоча б про перевірку правових підстав для їх здійснення.

Тобто, вказаний документ не підтверджує обставин, на які посилається відповідач у апеляції.

Решта обставин та доказів, на які вказує апелянт у своїй скарзі, також були належним чином досліджені судом першої інстанції та їм надано правильну правову оцінку.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно часткового задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2015 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, за участю третіх осіб: ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Агенція нерухомості місто плюс», в особі ліквідатора ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.