Справа № 2а/2570/3017/2011
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/3017/2011
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2011 р.

м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

при секретарі Тищенко М.В.,

за участі представників позивача

та представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український кардан» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

02.06.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю «Український кардан» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові (далі ДПІ у м. Чернігові) і просить визнати недійсним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Чернігові від 15.04.2011 № НОМЕР_1. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ДПІ у м. Чернігові неправомірно зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 3 612 266,00 грн., оскільки договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна від 05.01.2011 укладені позивачем з відкритим акціонерним товариством «Чернігівавтодеталь» (далі ВАТ «Чернігівавтодеталь») є такими, що відповідають вимогам законодавства, а тому у ДПІ в м.Чернігові відсутні підстави для визнання даних договорів нікчемними і, як наслідок, винесення податкового повідомлення -рішення.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач 17.10.2005 зареєстрований в якості юридичної особи виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Встановлено, що ДПІ у м. Чернігові на підставі направлення від 18.03.2011 № 285, виданого ДПІ у м. Чернігові, на підставі вимог п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ та відповідно до наказу від 18.03.2011 № 1201 проведена документальна виїзна позапланова перевірка фінансово-господарської діяльності позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 856 021,00 грн. за січень 2011 року, задекларовану на розрахунковий рахунок підприємства, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у листопаді 2008 року, січні 2009 року, грудні 2010 року відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами перевірки складено акт від 31.03.2011 № 245/23/33800101 (далі акт перевірки).

Відповідно до висновку акта перевірки:

1. Перевіркою підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2011 року в сумі 768 708,00 грн.

2. За результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2011 року в сумі 87 313,00 грн., що повязано з ненадходженням матеріалів зустрічних звірок по ризикових постачальниках та не усуненням розбіжностей за заявлений до відшкодування період.

3. Перевіркою зменшено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань і сумою податкового кредиту за січень 2011 року на 3 612 266,00 грн., в звязку з нікчемністю вчиненого правочину між ВАТ «Чернігівавтодеталь» та позивачем, за результатами перевірки відємне значення за січень 2010 року становить 3 612 266,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Чернігові винесено податкове повідомлення - рішення від 15.04.2011 № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3 612 266,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 15.04.2011, позивач оскаржив його до Державної податкової адміністрації в Чернігівській області в скарзі № 676/200-00 від 29.04.2011. Рішенням № 947/10/25-020 від 27.05.2011 про результати розгляду такої скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 05.01.2011, укладений між ВАТ «Чернігівавтодеталь» (продавець) та позивачем (покупець), відповідно до якого продавець передає у власність покупцю нерухоме майно виробничий корпус № 2 літ. 6-2 площею 50774,3 кв. м., адмінбудівля літ. 1-9 площею 4181,1 кв. м., механозбірний корпус № 6 з прибудовами літ. 46-2, 46-4 площею 22279,4 кв.м., залізничні ваги літ. 30-1, 30-1-1 площею 17,7 кв. м., збірник металобрухту літ. 31 площею 293,6 кв. м., збірник шлакопереплаву літ. 32 площею 139,6 кв. м., відстійники літ. 91, пункт охорони літ. 95-1 площею 2,9 кв. м., установка аварійного зливу лакофарбу вальних матеріалів літ. 96, контейнерна площадка літ. 98, що розташоване за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, буд. 312, корпус 2 та 6, а покупець приймає вказане нерухоме майно і зобовязується сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.01.2011, укладеного між ВАТ «Чернігівавтодеталь» (продавець) та позивачем (покупець), продавець зобовязується передати у власність покупцю рухоме майно (обладнання, запаси та інше), що розташоване за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, буд. 312, а покупець зобовязується прийняти вказане рухоме майно і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі. Перелік та вартість кожного найменування рухомого майна, що є предметом даного Договору, визначена сторонами в Акті приймання-передачі, що є невідємною частиною даного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ в сумі 3 612 266,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 15.04.2011 стало визнання ДПІ у м. Чернігові недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна від 05.01.2011 та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.01.2011, які були укладені позивачем з ВАТ «Чернігівавтодеталь».

ДПІ у м. Чернігові в акті перевірки зазначає, що продавець, ВАТ «Чернігівавтодеталь», не мав необхідних умов для ведення господарської діяльності, в нього відсутні основні фонди, необхідна кількість технічного персоналу, виробничі активи тощо, а значить угоди з таким СПД, не можуть бути спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Однак, судом встановлено, що рухоме і нерухоме майно ВАТ «Чернігівавтодеталь», зазначене в договорах купівлі-продажу від 05.01.2011, відчужувалось ліквідатором саме в процесі здійснення ліквідаційної процедури в справі про банкрутство, що вбачається з тексту обох договорів.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи постанови ВАТ «Чернігівавтодеталь» визнано банкрутом Постановою Господарського суду Чернігівської області по справі № 4/270Б/67/20 від 26.05.2009, судом згідно вказаної ухвали відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатором в справі про банкрутство. Порядок проведення процедури банкрутства та зокрема ліквідаційної процедури, як одного з його етапів, визначений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон).

Відповідно до ст. ст. 25-30 Закону передбачається обов'язок ліквідатора щодо звільнення всіх працівників підприємства, зібрання ліквідаційної маси підприємства-банкрута, здійснення його оцінки та продаж способом, визначеним комітетом кредиторів банкрута.

Про здійснення продажу майна ВАТ «Чернігівавтодеталь» шляхом проведення конкурсу та безпосередньо умовами конкурсу позивач дізнався з публікації в газеті «Деснянка вільна» № 131 від 30.11.2010. За результатами конкурсу й були укладені договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна від 05.01.2011.

Таким чином договори купівлі-продажу майна ВАТ «Чернігівавтодеталь» укладалися не за волевиявленням підприємства ВАТ «Чернігівавтодеталь» з метою здійснення підприємницької діяльності та отриманням прибутку, а на виконання вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Постанови Господарського суду Чернігівської області № 4/270Б/67/20 від 26.05.2009 та рішень комітету кредиторів ВАТ «Чернігівавтодеталь».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.04.2011 звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ВАТ «Чернігівавтодеталь» затверджено судом, а підприємство ліквідоване.

ДПІ у м. Чернігові при здійсненні перевірки та видачі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не врахувала угод з купівлі-продажу майна між позивачем та ВАТ «Чернігівавтодеталь» з врахуванням спеціального закону - Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», незастосування приписів якого в процедурі продажу майна банкруту було б порушенням чинного законодавства.

Таким чином, продаж майна ВАТ «Чернігівавтодеталь» здійснювався саме на вимогу Закону, в ході ліквідаційної процедури з метою погашення вимог кредиторів.

Про те, що ВАТ «Чернігівавтодеталь» є банкрутом ДПІ у м. Чернігові було відомо, крім публікації офіційного оголошення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури згідно вимог закону в пресі, про стан банкрутства «Чернігівавтодеталь» зазначено безпосередньо в Акті перевірки, також про те, що майно продається саме ліквідатором на умовах конкурсу визначено і в текстах самих договорів, які були предметом перевірки ДПІ у м. Чернігові.

Згідно ч.ч. 1,3,5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним здійснюється судом.

Крім того, відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що правочин не стає автоматично нікчемним, а може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку.

ДПІ в м. Чернігові в судовому засіданні не доведено, що договори, укладені між позивачем та ВАТ «Чернігівавтодеталь» суперечать чинному законодавству України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тобто порушують публічний порядок та не створили юридичних наслідків для позивача.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україніпередбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суми ПДВ, сплачені (нараховані) позивачем у зв'язку з придбанням у ВАТ «Чернігівавтодеталь» рухомого та нерухомого майна протягом перевіряємого періоду підтверджується отриманими податковими накладними, виданими ВАТ «Чернігівавтодеталь» (а.с. 52-96) та платіжними дорученнями (а.с.133-137), відповідно до яких позивачем сплачено кошти за договорами купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна, в тому числі ПДВ.

Пунком 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового Кодексу України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/ послуг.

У відповідності до п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.198.2 статті 198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджується податковою накладною.

Отже із положень зазначених норм Податкового Кодексу України вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами.

Судом встановлено, що позивачем не допускалась порушення норм п.п. 198.1 та 198.6 ст. 198 ПК України, оскільки ці приписи закону не були порушені, а саме: право позивача на віднесення сум податку до податкового кредиту виникло на підставі п.п. «а», «б» п. 198.1. ст. 198 ПК України, і при цьому нарахування податку підтверджено належним чином оформленими податковими накладними, як і встановлено п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Як вбачається з Акту перевірки, інших підстав для зменшення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту на 3 612 266,00 грн. та видання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не має. Всі первинні документи, які мають відношення до вчиненого правочину між позивачем та ВАТ «Чернігівавтодеталь», в тому числі податкові накладні, мають всі необхідні реквізити та відповідають діючому законодавству України.

Також слід зазначити, що ПК України не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання від'ємного значення суми поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Якщо контрагент позивача, ВАТ «Чернігівавтодеталь», в силу вимог ст.ст. 23, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не здійснив перерахування податку до бюджету, оскільки в ліквідаційній процедурі у боржника-банкрута не виникає зобов'язань за сплати цього податку, то це не тягне за собою відповідальності та негативних наслідків для позивача. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, а ДПІ у м. Чернігові, як субєктом владних повноважень не доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 15.04.2011 № НОМЕР_1 з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст., 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 15.04.2011 № НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені ст.ст. 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Тихоненко

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Тихоненко