Справа № 823/4836/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року справа № 823/4836/15

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі Рою О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна інспекція сільського господарства України, про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому, враховуючи ухвалу про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду від 17.09.2015 та заяву про уточнення позовних вимог від 15.09.2015, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області щодо невиплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів;

- стягнути з Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області на користь позивача, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, що складає 14390 грн.;

- встановити під час прийняття постанови у справі судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень та визначити строк для подання відповідачем до суду звіту про виконання постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом від 24.04.2014 №31-к Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області позивача з 28.04.2015 звільнено з посади заступника начальника управління начальника відділу Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, у звязку з виходом на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу». 28 липня 2015 року позивач дізнався про наявність у законодавстві Україні норм, які передбачають виплату державним службовцям у разі виходу на пенсію грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, при наявності більше 10 років стажу державної служби (ст. 37 Закону України «Про державну службу»), у звязку з чим, 28.07.2015 звернувся до відповідача із заявою провести йому виплату грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів. Листом від 28.08.2015 №Л-137вих відповідачем відмовлено позивачу у виплаті 10 місячних посадових окладів у звязку з виходом на пенсію, оскільки ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» виключено у відповідності до абз. 2 пп. 2 п. 24 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII. Позивач наголосив, що абз. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» визначено, що зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім: абзацу другого підпункту 3 пункту 3, підпунктів 2 і 3 пункту 8, пункту 23, абзацу другого підпункту 2 пункту 24, пункту 25, підпункту 2 пункту 28 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача та третьої особи проти заявленого адміністративного позову заперечив, надав письмові заперечення на адміністративний позов, зазначивши при цьому, що на момент виходу позивача на пенсію (28.04.2014) частина 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка передбачала виплату 10 місячних посадових окладів у звязку з виходом на пенсію, виключено у відповідності до абз. 2 пп. 2 п. 24 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII. На підставі вищезазначеного, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення, доводи позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Наказом Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 24.04.2014 №31-к позивача з 28.04.2015 звільнено з посади заступника начальника управління начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, у звязку з виходом на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу».

На день звільнення стаж позивача як державного службовця склав 10 років 01 місяць і 14 днів, на час звільнення посадовий оклад позивача становив 1439 грн.

Управлінням пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області з 29.04.2014 року позивачу призначено пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Позивач 28.07.2015 звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області із заявою провести йому виплату грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів.

Листом від 28.08.2015 №Л-137вих Державною інспекцією сільського господарства в Черкаській області відмовлено позивачу у виплаті 10 місячних посадових окладів у звязку з виходом на пенсію, оскільки частина 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» виключено у відповідності до абз. 2 пп. 2 п. 24 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулюються Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №7323-ХІІ (далі - Закон №7323-ХІІ).

У відповідності до частини 13 статті 37 Закону № 7323-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачувалась грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.11.2013 року № 11-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» - надано офіційне тлумачення положенню частини 13 стаття 37 Закону України №3723-XII.

У відповідності до вказаного Рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2013, грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону N 3723 не встановлено. Зазначає, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених у пункті 2 частини першої статті 40 Кодексу (зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи), не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років. Отже, державний службовець у разі дострокового (не раніше ніж за півтора року до встановленого законодавством строку) виходу на пенсію державного службовця на підставі пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я та неможливістю переведення, за його згодою, на іншу роботу відповідно до частини другої статті 40 Кодексу, за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, як і інші державні службовці, які виходять на пенсію з посад державних службовців після досягнення віку, зазначеного в частині першій статті 37 Закону N 3723, має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року N 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

З аналізу вищевказаної статті 37 Закону України «Про державну службу» вбачається, що виплата вказаної грошової допомоги повязувалась з наявністю у працівника одночасно двох умов, а саме: вихід на пенсію та стаж державної служби на менше 10 років, інших додаткових умов для отримання такої виплати законом не передбачалось.

Судом встановлено, що позивач звільнена з займаної посади у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), при виході на пенсію мав стаж державної служби не менше 10 років.

Таким чином, позивач в повній мірі відповідала вищевказаним умовам для призначення зазначеної допомоги.

Згідно із статтею 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно абз. 3 пп. 2 п. 24 розділу ІІ Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було виключено частину 13 статті 37 Закону України №3723-XII, якою передбачалася виплата державним службовцям грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» визначено, що зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім: абзацу другого підпункту 3 пункту 3, підпунктів 2 і 3 пункту 8, пункту 23, абзацу другого підпункту 2 пункту 24, пункту 25, підпункту 2 пункту 28 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року.

Отже, частина 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» виключена з 01.05.2014 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В розділі 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) суд зазначив, що закріплений у частині першій статті 58 Конституції України принцип дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно з даними довідки №2182, виданої 17.09.2015 управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку з 29.04.2014 року.

Таким чином, позивачу призначено пенсію з 29 квітня 2014 року до вступу законної сили Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно застосовано положення Закону України «Про державну службу» та Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», тому безпідставно відмовлено позивачу у грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача встановити під час прийняття постанови у справі судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень та визначити строк для подання відповідачем до суду звіту про виконання постанови, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. 14, 86, 94, 159-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів, що складає 14390 (чотирнадцять тисяч триста девяносто) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2015 року.