Справа № 813/354/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року справа № 813/354/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області про стягннення коштів за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу з 25.10.2010 року по 09.12.2013 року, що становить 56681,09 грн. та стягнення моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з матеріального забезпечення виникло після поновлення позивача на службі. Відповідач одночасно з зарахуванням до вислуги років часу вимушеного прогулу зобовязаний оплатити заборгованість з грошового забезпечення , проте цього не зробив, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Також позивач подав заяву про зміну позовних вимог, а саме просить відповідача провести розрахунок заборгованості з грошового забезпечення дільничого інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бродовського РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу з 25.10.2010 р. по 09.12.2013 р з урахуванням індексу інфляції та стягнути моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні №18/1657 від 07.09.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011р. у справі №2а-11085/10/1370 за позовом ОСОБА_3 до ГУМВС України у Львівській області про поновлення на посаді в органах внутрішніх справ позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011р. скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.10.2013 р. постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2011 р., а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2011р. залишено в силі.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №481 по особовому складу від 09.12.2013 р. позивача поновлено на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бродівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області з 10.12.2013 р.

Ухвалою ЛОАС від 04.07.2014 р. розяснено постанову ЛОАС від 18.04.2011 р. та наказом ГУМВСУ у Львівській області по особовому складу №466 від 17.10.2014 р. внесено зміни в наказ №481 від 09.12.2013 р. та змінено дату поновлення на 26.10.2010 р. та зараховано до вислуги років часу вимушеного прогулу з 25.10.2010 р. по 09.12.2013 р.. що становить 3 роки 1 місяць 16 днів.

Відповідно до листа №18/1707 від 23.12.2014 р. відповідачем надано відповідь позивачу про те, що згідно даних УФЗБО ГУМВСУ у Львівській області, вказана заборгованість по грошовому забезпеченню відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, грошового забезпечення позивач за вказаний період не отримував.

Вирішуючи спір по суті, суд керувався наступним.

Статтею 5 КЗпП України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів відповідно до правил ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до вимог чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. Обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року " Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час невиконанням рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 1.3. Інструкції, встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (пункт 1.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Враховуючи встановлену протиправність звільнення позивача із займаної посади, вимога про стягнення на її користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу по день поновлення на посаді підлягає задоволенню.

Щодо розміру грошового зобовязання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, за принципом аналогії права, керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

А відтак, з урахуванням положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (в редакції на час виникнення спірних відносин) за час вимушеного прогулу відповідач зобовязаний провести розрахунок заборгованості з грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 25.10.2010 р. по 09.12.2013 р. за час вимушеного прогулу враховуючи індекс інфляції.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року та наказу МВС України від 31.12.2007 р., розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення був у розмірі 1764, 84 грн. та складався із посадового окладу, окладу за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років ( носять постійний характер) та надбавки за особливі умови служби, премії (не мають постійного характеру). При розрахунку різниці враховується тільки критерій, що має постійний характер при розрахунку грошового забезпечення особи рядового чи начальницького складу, тобто не враховується надбавка за особливі умови служби та премія.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, така не підлягає до задоволенню.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 5 вищезазначеної постанови, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, доказів того, що існує безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями органу, який завдав шкоду, і самою шкодою, позивачем суду не надано.

Відповідно до положень статті 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобовязати Бродівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області провести розрахунок заборгованості з грошового забезпечення дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бродівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу з 25.10.2010 р. по 09.12.2013 р. з урахуванням індексу інфляції та виплатити відповідні кошти.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 19.10.2015 року.

Суддя Братичак У.В.