Справа № 816/3327/15
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р.Справа № 816/3327/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2015р. по справі № 816/3327/15

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про підтвердження обгрунтованості рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків,

ВСТАНОВИЛА:

18 серпня 2015 року Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - заявник) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) про підтвердження обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, мотивуючи свою позицію відмовою у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 року відмовлено у задоволенні подання Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнято з порушенням норм процесуального права та без врахування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2015 року та прийняти нове рішення, яким підтвердити обґрунтованість арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. Вважає в наявності підстави для адміністративного арешту у зв'язку з не допуском на перевірку. Посилаються на дотримання порядку проведення перевірок.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що подання є необґрунтованим, недоведеним, а тому не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в.о. начальника Головного управління ДФС у Полтавській області 10 липня 2015 року винесено наказ № 636 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (а.с.11).

На підставі наказу 10 липня 2015 року № 636 видано направлення №№ 1187, 1188 від 10 липня 2015 року на проведення фактичної перевірки (а.с. 12, 13).

13 липня 2015 року працівниками Головного управління ДФС у Полтавській області складено акт не допуску до фактичної перевірки (а.с. 15).

17 серпня 2015 року в.о. начальника Кременчуцької ОДПІ винесено рішення № 824/5/16-03 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_1 на підставі підпункту 94.2.3 статті 94 Податкового кодексу України у зв'язку з тим, що платник податків відмовився від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Перевіряючи обґрунтованість адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1, застосованого рішенням від 17 серпня 2015 року № 824/5/16-03, суд враховує наступне.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника контролюючого органу про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

При цьому, перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

17 серпня 2015 року в.о. начальника Кременчуцької ОДПІ винесено рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_1 на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (а.с.20).

Положеннями п.п. 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.

Пунктами 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Виконання контролюючим органом обов'язкових приписів пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України не встановлено.

Зі змісту акту відмови від підписання (ознайомлення) № 37/16-31-03-01-33 від 14 липня 2015 року вбачається, що особі, що проводила розрахункові операції, надавалися на ознайомлення та підписання лише направлення на перевірку, жодних посилань щодо пред'явлення ОСОБА_1 копії наказу про проведення перевірки акт не містить (а.с.14).

Посилання в апеляційній скарзі на протоколи допитів свідків в кримінальному провадженні, в яких зазначено, що копія наказу на перевірку надавалася відповідачу, та на пояснення надані самим відповідачем органам МВС, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

З письмових пояснень фізичної особи підприємця ОСОБА_1 не вбачається, що йому надавалася копія наказу. Зазначення в поясненнях, що були показані «якісь документи» не є визнанням пред'явлення копії наказу.

Щодо показань свідків, то ці показання надані в межах кримінальної справи, і їх оцінка повинна надаватися в межах КПК України. Будь -яке рішення по кримінальній справі не надано.

Крім того, позивач не посилається на наведені документи, як підставу, прийняття рішення про адміністративний арешт, тобто рішення, обґрунтованість якого перевіряється судом.

Навпаки, в суді першої інстанції, надавши письмові пояснення(а.с.36-38), позивач вказує, що враховуючи відсутність законодавчого обов'язку складати акт відмови від підписання (ознайомлення) з наказом на перевірку, достатнім доказом ознайомлення відповідача з наказом на перевірку є акти про відмову від підписання (ознайомлення) з направленням на перевірку, акт фактичного не допуску до фактичної перевірки.

Крім того, податковою інспекцією не доведено поважність причин не надання зазначених протоколів до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що ці докази були підставою прийняття рішення про накладення адміністративного арешту, позивачем не обґрунтовано поважність причин не надання цих документів суду першої інстанції, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 195 КАС України свідчить про неналежність зазначених доказів.

Щодо обґрунтувань, з посиланням на ст. 19 Конституції України та Податковий кодекс України, про відсутність законодавчо закріплених положень про складання акту відмови від ознайомлення з копією наказу на перевірку, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи положення ст. 94 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 71 КАС України, податкова інспекція повинна довести обґрунтованість адміністративного арешту. При цьому, обов'язковою умовою застосування такого арешту з підстав не допуску на перевірку є дотримання процедури перевірки та відсутність підстав не допуску.

При цьому колегія суддів зазначає, що відсутність прямого визначення в Податковому кодексі України, щодо акту про відмову від ознайомлення з копією наказу на перевірку, не звільняє від зазначеного вище обов'язку, та не позбавляє податкову інспекцію можливості відображення в актах всіх фактичних обставин, що до яких він складається (вручення направлення з копією наказу тощо).

Статтею 81 Податкового кодексу України визначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 80.4 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Матеріалами справи підтверджено, що фактично посадові особи податкового органу були допущені на територію магазину "Хлібний дар", що розташований за адресою вул. Радянська, 108/9 смт. Козельщина, оскільки акт про недопуск до фактичної перевірки та акт відмови від підписання (ознайомлення) складені у магазині "Хлібний дар" за адресою вул. Радянська, 108/9 смт. Козельщина (а.с.15), що давало перевіряючим можливість перевірити такі зазначені в наказі на перевірку аспекти як, зокрема, дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій та здійснити контрольну закупку.

При цьому в акті не допуску не зазначено, які конкретно дії чи бездіяльність вчинив платник податків, що було розцінено перевіряючими, як не допуск на перевірку (не пустив на територію, зачинив приміщення тощо).

Таким чином, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій заявника щодо застосування адміністративного арешту майна відповідача, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, з урахуванням наявності можливості у посадових осіб контролюючого органу перевірити такі зазначені в наказі на перевірку аспекти як, зокрема, дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій суд дійшов висновку щодо необґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку, застосованого рішенням від 17 серпня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2015р. по справі № 816/3327/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 19.10.2015 р.