Справа № 826/12911/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 вересня 2015 року 14:45 № 826/12911/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., при секретарі судового засідання Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентінг»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентінг» (надалі - позивач, ТОВ «Рентінг») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківськом районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому з урахуванням поданих уточнень просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.07.2015р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на безпідставність та не обґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження у перевіряє мий період зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях щодо задоволення заявленого позову заперечував, в обґрунтування правомірності спірного податкового повідомлення-рішення послався на обставини викладені у акті перевірки від 09.02.2015 року №38/26-59-22-09/37534139 та поданих письмових запереченнях на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Рентінг» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 09.02.2015 року №38/26-59-22-09/37534139, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме:

- п. 2.4. Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», сі. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 14.1.27, пн. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодекс) України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік на суму 1 567 500 грн.;

- п. 2.4. Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 192.1, її. 192.3 ст. 192, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, її. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 868 322,00 грн., в т.ч. по періодах: жовтень 2012 року -- 30 502 грн.; листопад 2012 року - 28 000 грн.; лютий 2013 року - 1 650 000 грн.; липень 2013 року - 49 430 грн.; серпень 2013 року - 110 390 грн.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі Акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 24 лютого 2015 року №, відповідно до якого платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток підприємства на суму 2 351 250,00 грн., в т.ч. за основним платежем на суму 1 567 500,00 грн., штрафні (фінансові) санкції на суму 783 750,00 грн.;

- від 24 лютого 2015 року №, відповідно до якого платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 2 802 483,00 грн. в т.ч. за основним платежем на суму 1 868 322,00 грн., штрафні (фінансові) санкції на суму 934 161,00 грн.

ТОВ «Рентінг» звернулося до Головного управління ДФС у м. Києві із скаргою від 4 березня 2015 року №0403-15 на податкові повідомлення-рішення від 24 лютого 2015 року №' та №.

В ході адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 24 лютого 2015 року № та №, ТОВ «Рентінг» досягнуто згоди на податковий компроміс з ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (рішення від 18.03.2015 року №35):

- по податковому повідомленню-рішенню від 24.02.2015 року № на суму 1 567 500,00 грн. (по взаємовідносинах з ТОВ «Лафіс Трейд»);

- по податковому повідомленню-рішенню від 24.02.2015 року № на суму 1 650 000,00 грн.

ДФС у м. Києві за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 24 лютого 2015 року № та №,:

- залишено без розгляду скаргу директора ТОВ «Рентінг» від 04.03.15 р. №'0403-15 (вх. від 04.03.15 №5946/1) в частині прийнятого рішення про погодження процедури застосування податкового компромісу;

- залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 24.02.2015 року №' в частині заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 218 321,23 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 109 160,61 грн., а скаргу директора ТОВ «Рентінг» від 04.03.15 р. №0403-15 (вх. від 04.03.15 №5946/1) з доповненнями від 19.03.15 №І903-15 (вх. Від 20.03.15 №7658/10) - без задоволення.

Державна фіскальна служба України своїм рішенням від 22.06.2015 року №12958/6/99-99-10-01-01-25 скасувала податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24.02.2015 року № з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги в частині 159 307,00 грн. податку на додану вартість та 79 653,00 грн. штрафних санкцій та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, в зазначеній частині, залишила без змін вказане податкове повідомлення-рішення з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги в іншій частині, а скаргу - задовольнила частково.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі Акту перевірки та рішення про результати розгляду скарги ДФС України від 22.06.2015/ р. №12958/6/99-99-10-01-015, прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 88 523,00 грн. в т.ч. за основним платежем 59 015,00 грн. та штрафні санкції 29 508,00 грн.

Як вбачається із змісту акту перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення перевіркою коригування контрагентом позивача ТОВ «Порт Сіті Груп» зобов'язань податку на додану вартість за серпень 2013р. по взаємовідносинам з позивачем, в сторону зменшення таких на 59 014,61 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі -Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, між позивачем (суборендар) та товариством з обмеженою відповідальністю «Порт Сіті Груп» (орендар) 23.08.2013р. укладено попередній договір суборенди нежитлового приміщення розташованого за адресою : м. Луцьк, вул. Сухомлинського,1

Відповідно до п.п. 9.7 Суборендар зобов'язаний сплати Орендареві авансовий платіж за останній місяць суборенди у сумі 520 628,40грн. в тому числі ПДВ на суму 86 771,40грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення від 29 серпня 2013 року № 13138 позивачем сплачено на виконання умов вказаного попереднього договору кошти у розмірі 520 628,40 грн. в т. ч. ПДВ на суму 86 771,40 грн.,

ТОВ «Порт Сіті Груп» виписало на адресу ТОВ «Рентінг» податкову накладну від 29.08.2013 року №11 на суму 520 628,40 грн. в т.ч. ПДВ у розмірі 86 771,40 грн., яка належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №26154925.

У зв'язку із наведеними обставинами позивачем сформовано податковий кредиту серпні 2013 року на вказану суму.

Із змісту акту перевірки, а також наданих заперечень вбачається, що податковим органом не заперечується факт наявності у позивача належної документації, однак вказується на неможливість віднесення таких сум до податкового кредиту в силу корегування контрагентом свої зобов'язань.

Зокрема перевіркою встановлено, ТОВ "ПОРТ СІТІ ГРУП" до Луцької ОДПІ ГУ ДФС У Волинській області подано розрахунок коригування податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ «РЕНТІНГ» а саме: № від 20.10.2014р. яким було від кореговано суму, на -65863,53 (без ПДВ), та -13172,71 ПДВ., № від 19.1 1.2014, яким було від кореговано суму, на -150768,23 (без ПДВ), та -30153,65ПДВ та № від 22.09.2014 яким було від кореговано суму, на -78441,23 (без ПДВ), та -15688,25 ПДВ. Однак докази повідомлення позивача про здійснення корегування зобов'язань, у відповідності до вимог ст. 192 ПК України, суду надано не було.

Разом з тим суд вважає за доцільне зауважити, що платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи а також нормами чинного законодавства суд приходить до переконання щодо обґрунтованості та підставіності доводів позивача з приводу скасування податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ «Укрнафта» підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентінг» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві від 10.07.2015 року № про донарахування ПДВ на суму 59 015,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 29507,61 грн.

Судові витрати в сумі 488,00 грн. присудити на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентінг" за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ДШ у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій