Справа № П/811/3106/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року Справа № П/811/3106/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мирошниченка В.С.,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (в подальшому - ОСОБА_4 або позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (в подальшому ГУ Держгеокадастр у Кіровоградській області або відповідач), в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.19), просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 18.04.2014 №11-5/14-14-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою в частині ОСОБА_4 у тримісячний термін подати на затвердження, розроблений та погоджений відповідно до вимог чинного законодавства, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 4 наказу) та у разі невиконання вимог, зазначених в пункті 4, даний наказ втрачає чинність (пункт 5 наказу).

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вчинити певні дії, розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4, строком на 10 років, розташованої на території Добровеличківського району Тишківської сільської ради (за межами населеного пункту).

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови у продовженні строку дії наказу про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації, оскільки будь-яких законних підстав для такої відмови відповідачем не наведено.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позовної заяви, згідно якого позовні вимоги ним не визнаються, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження терміну дії оскаржуваного наказу вже після втрати його чинності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав суду пояснення згідно позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог із підстав викладених у письмових запереченнях та надав додаткові пояснення.

Суд заслухав сторін, оцінив наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.04.2014 р. позивач звернувся до першого заступника начальника головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства (а.с. 7).

18.04.2014 р. наказом першого заступника начальника ГУ Держгеокадастр у Кіровоградській області № 11-5/14-14-СГ надано дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років, розташованої на території Добровеличківського району Тишківської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с. 8).

Також, пунктами 4,5 зазначеного наказу передбачено, що позивачу у тримісячний термін необхідно подати на затвердження, розроблений та погоджений відповідно до вимог чинного законодавства, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а у разі невиконання вимог, зазначених в п. 4, даний Наказ втрачає чинність.

15.05.2014 р. позивачем з ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 9).

ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» направлявся на адресу Відділу Держземагентства у Добровеличківському районі проект землеустрою (а.с. 10).

14.10.2014 р. позивач звернувся до ГУ Держзеагентства у Кіровоградській області із заявою про продовження терміну дії оскаржуваного наказу (а.с. 12).

06.03.2015 листом в.о. начальника ГУ Держзеагентства у Кіровоградській області відмовлено позивачу у задоволенні його заяви так як він невчасно подав заяву про внесення змін до оскаржуваного наказу (а.с. 11).

В подальшому представником відповідача було надано копії наказів «Про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою», якими фактично надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою іншим особам, на земельну ділянку, на частину якої вже позивачу надавався такий дозвіл (а.с. 32,33,40,44, 48, 50,52,55).

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 6 березня 2008 року зауважив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Так, згідно ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В свою чергу, у ч.4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Стаття 123 ЗК України визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, згідно положень пунктів 1-4, 6, 13 надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України Про державний земельний кадастр, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

З аналізу зазначених норм випливає, що для отримання у користування земельної ділянки громадянам необхідно звернутись з заявою до відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування, отримати дозвіл цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробити проект за допомогою ліцензованого фахівця, отримати експертизу землевпорядної документації та погодження проекту, після чого відповідний орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у користування.

При цьому, ні Земельний кодекс України, ні Закон України Про фермерське господарство від 19.06.2003 № 973-IV не визначають обмежувальний строк, протягом якого повинен бути розроблений проект землеустрою.

Як свідчать матеріали справи, позивач, зі свого боку, дотримався вимог земельного законодавства щодо вказаної процедури і 14.10.2014 (прострочивши трьохмісячний строк, наданий йому оскаржуваним наказом для виготовлення проекту землеустрою) звернувся до відповідача з проханням продовжити дію наказу від 18.04.2014 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 р. у справі Рисовський проти України, Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatismutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Проте, ГУ Держземагентства у Кіровоградській області, без посилань на конкретні норми чинного законодавства, які б надавали Держземагентству повноваження встановлювати строки виготовлення проектів землеустрою і у разі пропущення цих строків - відмовляти заявнику у їх продовженні, відмовило позивачу у продовженні дії наказу "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" № 11-5/14-14-СГ від 18.04.2014 для виготовлення проект землеустрою, виклавши таку відмову у листі від 06.03.2015.

При цьому, відповідачем не враховано, що виготовлення проекту здійснюється на замовлення позивача третіми особами, не зясовано причин затримки такого виготовлення, не зазначено, які норми порушуються позивачем при черговому зверненні з питанням подовження дії наказу.

Тобто у такої відмови відсутнє правове обґрунтування і, відповідно, законні підстави.

Таким чином, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у подовженні дії наказу 18.04.2014 р. №11-5/14-14-СГ, відповідач діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Також, позивач звернувся з позовною вимогою про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вчинити певні дії, розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4, строком на 10 років, розташованої на території Добровеличківського району Тишківської сільської ради (за межами населеного пункту).

Частиною 2 статті 11 КАС України надано суду повноваження вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Користуючись правом, наданим ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу позивача шляхом зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути питання щодо продовження строку дії наказу від 18.04.2014 р. №11-5/14-14-СГ Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Так, згідно вищенаведених норм саме відповідний орган виконавчої влади (яким у даному випадку є відповідач) наділений повноваженнями на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом ОСОБА_6 Європи 11 березня 1980 року термін дискреційне повноваження означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

Тобто, зобов'язуючи видати певний наказ, суд фактично перебере на себе функції даного органу, пов'язані з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України (в редакції на час звернення), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає присудженню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4,5 наказу головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 18.04.2014 р. №11-5/14-14-СГ Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 в частині встановлення тримісячного терміну на подання та затвердження, розробленого та погодженого відповідно до вимог чинного законодавства, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та у разі невиконання вимог зазначених в п.4 втраті чинності наказу.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути питання щодо продовження строку дії наказу від 18.04.2014 р. №11-5/14-14-СГ Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

В іншій частині вимоги - відмовити

Присудити ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати з Державного бюджету України у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову виготовлено в повному обсязі 16.10.2015 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_7