Справа № 806/2659/15
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/2659/15

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Степанов П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування вимоги № Ф- від 09.06.2015 і податкових повідомлень-рішень від 25.06.2015 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1М.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС України у Житомирській області (далі - відповідач, Коростенська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09.06.2015, податкових повідомлень-рішень № від 25.06.2015, № від 25.06.2015 та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що виявлені порушення є необґрунтованими, не підтвердженими первинними бухгалтерськими документами, а тому висновки податкового органу про донарахування податків є безпідставними.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи викладені в позові, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказу від 29.04.2015 №170 працівниками Коростенської ОДПІ проведена планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено показники чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок; ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого:

- платником занижено нарахування єдиного внеску з СГД в сумі 28406,38 грн., в тому числі:

2012 рік - 3 473,83 грн;

2013 рік - 3 554,59 грн;

2014 рік - 21 377,96 грн.

- п.177.4 ст.177, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. "ж" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого:

- платником занижено податок на доходи фізичних осіб в розмірі 7 243,0 грн, в тому числі:

2012 рік на 199,0 грн,

2014 рік на 7 044,0 грн.

На підставі акту перевірки було сформовано та вручено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 09.06.2015 з вимогою сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, в сумі 28 406,38 грн.

Крім того, представниками Відповідача на підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

№ від 25.06.2015, яким застосовано штрафну санкцію за наслідками донарахування єдиного внеску в розмірі 1 945,43 грн.

№ від 25.06.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 7 243,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2 320,75 грн.

Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Щодо завищення сум валових витрат, повязаних з не підтвердженням відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами на суму 53 180,00 грн за 2014 рік.

Відповідно до акту перевірки зазначено, що в порушення п. 177.4 ст.177 п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 до складу витрат віднесено витрати на придбання товару не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку (договора, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі товару, виписки банку, фіскальні чеки) та нарахування податку, що призвело до завищення витрат на 53 180 грн, в тому числі: 2014 рік - 53 180,0 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що зазначена сума завищення складається з витрат повязаних зі сплатою електроенергії в приміщенні в якому безпосередньо здійснюється господарська діяльність на підставі договору оренди в сумі 23 644,00 грн та отриманих і оплачених позивачем в перевіряємому періоді юридичних послуг на загальну суму 36 000,00 грн.

Відповідно до аналітичної таблиці (структура вартості витрат повязаних із здійсненням діяльності) на сторінці 15-16 акту перевірки відображено структуру витрат за 2014 рік за даними перевірки. При цьому фактичні показники. що витрат по сплаті за спожиту електроенергію, визначені в змісті таблиці спростовуються первинними бухгалтерськими документами (договором, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, актом звірки розрахунків), що долучені до матеріалів.

Сума витрат за спожиту електроенергію за 2014 рік визначена в ході перевірки та відображена в таблиці становить 7 520,00 грн, а згідно первинних документів сума витрат по сплаті електроенергії становить 31 164,00 грн, різниця становить 23 644,00 грн. Належних документальних обґрунтувань з приводу лише часткового включення сум по сплаті електроенергії в змісті акту перевірки та під час розгляду справи представниками відповідача не наведено, інших документів, які б спростовували твердження позивача не долучалось.

Судом також встановлено, що позивачем в перевіряємому періоді укладено договори від 02.01.2013 № 02/01-13 та від 03.01.2014 № 03/01-14 про надання юридичних послуг. Відповідно до актів прийому передачі наданих послуг у перевіряємому періоді позивачем узгоджено та оплачено 36 000,00 грн.

Факт проведення розрахунків підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

З врахуванням наведеного, факт понесення витрат по оплаті юридичних послуг в сумі 36 000,00 грн у перевіряємому періоді підтверджений та узгоджується із даними обліку позивача. Під час розгляду справи представниками відповідача не надано будь-яких доказів. що спростовують факт правомірності включення до складу валових витрат сум сплачених за надані юридичні послуги в межах провадження господарської діяльності.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З проведеного аналізу вищевказаної норми п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, вбачається, що законодавцем до витрат, що враховуються для визначення обєкту оподаткування предявляються обовязкові вимоги, щодо їх документального підтвердження та повязаністю з господарською діяльністю.

В змісті акту перевірки на сторінці 14 зазначено.

В порушення п.177.4 ст.177, пп. "ж" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 ФОП ОСОБА_1 до складу витрат віднесено витрати на придбання ліцензій, що призвело до завищення витрат на 28 500,0 грн, в тому числі:

2012 рік - 10 000,0 грн;

2013 рік - 10 000,0 грн;

2014 рік - 8 500,0 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено факт придбання позивачем ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами та понесення відповідних витрат, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи.

Отже, при здійснення роздрібної торгівлі товарами у фізичної особи-підприємця, згідно з даним підпунктом виникає право на включення до валових витрат вартості придбаних товарів в момент їх реалізації.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначений статтею 177 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 (з наступними змінами та доповненнями).

Встановлено, що позивач в перевіряємому періоді здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Водночас, відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Підпунктом "ж" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу інших витрат включаються витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (крім тих, вартість та строк використання яких відповідають ознакам, встановленим для основних засобів розділом I цього Кодексу, та підлягають амортизації у складі не матеріальних активів), виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на плату за реєстрацію підприємства в органах державної реєстрації, витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг.

У відповідності до підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2 500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2 500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідно до пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 року за № 288/4509, основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Згідно п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загально виробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

З аналізу зазначених норм та досліджених судом обставин справи вбачається правомірність включення позивачем до складу витрат вартість придбання ліцензій на загальну суму 28 500,00 грн.

За таких обставин, висновки податкового органу про завищення позивачем сум валових витрат в розмірі 53 180,00 грн є не обґрунтованим , як наслідок, протиправними є і визначення з цих підстав сум грошових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб.

Щодо заниження показників чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок.

Відповідно до висновку акта перевірки зазначено, що в порушення п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.І ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), Позивачем занижено показники чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок; ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого:

- занижено нарахування єдиного внеску з СГД в сумі 28 406,38 грн, в тому числі:

2012 рік - 3 473,83 грн;

2013 рік - 3 554,59 грн;

2013 рік - 21 377,96 грн.

Підставою для таких висновків стали викладені в розділі акту та описані вище порушення. а саме: завищення сум валових витрат, повязаних з не підтвердженням відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами на суму 53 180,00 грн за 2014 рік та включенням до складу валових витрат сум витрат по оплаті вартості придбаних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами на загальну суму 28 500,00 грн.

Зважаючи на той факт, що судом в ході розгляду справи встановлено протиправність висновків податкового органу, щодо порушення формування складу валових витрат у перевіряємому періоді, за таких обставин також підлягають скасуванню висновки представників відповідача, щодо заниження показників чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 28 406,38 грн. Зазначене порушення є похідним від порушень описаних в розділі акту перевірки 2.1 "Податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності", а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф- від 09.06.2015 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в сумі 28 406,38 грн.

Необхідно зазначити, що з тих же підстав підлягає задоволенню вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.06.2015, яким застосовано штрафну санкцію за наслідками донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1 945,43 грн, оскільки штрафна санкція визначається у відсотковому співвідношенні від суми донарахування основного зобовязання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, суд вважає за потрібне зазначити, що оскільки відомості про наявність суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, в сумі 28 406,38 грн проведено по особовому рахунку позивача, про що свідчить сформована та вручена вимога податкового органу підлягає задоволенню вимога, щодо зобовязання відповідача вилучити із АІС "Податковий блок" та картки особового рахунку платника інформацію про суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 28 406,38 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись статтями 69, 86, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати вимогу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській від 09.06.2015 № Ф-.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській від 25.06.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Зобов'язати Коростенську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області вилучити із АІС "Податковий блок" та картки особового рахунку платника інформацію про суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 28 406, 38 грн.

Відшкодувати на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з державного бюджету понесені судові витрати у сумі 621 гривень 18 копійок.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа