Справа № 808/4471/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ К/800/21270/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення суми,

встановив:

ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення надмірно сплачених сум податку на додану вартість.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовані рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості від 14 січня 2014 року № 112050000/2014/000010/1 та від 03 квітня 2014 року № 112050000/2014/2014/000129/1; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів в частині задоволення позову, митний орган звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

В запереченнях позивач просив залишити скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги в межах ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 07 листопада 2013 року між позивачем (покупець) та компанією Agri export Індія (продавець) укладений контракт № 49, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походженням з Індії "арахіс сирий у ядрах".

Відповідно до базисних умов поставки (п. 3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07 листопаді 2013 року сторонами зазначеного вище контракту підписана специфікація № 1, відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар індійського походженням: арахіс сирий в ядрах, розміром 50/60, сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон (нетто), за ціною 990 доларів США за тону; арахіс сирий в ядрах, розміром 60/70, сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 76МТ (нетто), за ціною 970 доларів США за тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 111 340, 00 (сто одинадцять тисяч триста сорок доларів 340 центів США на умовах 100 % документарного інкасо).

13 січня 2014 року до митного поста "Запоріжжя-центральний" Запорізької митниці Міндоходів декларантом позивача подана для митного оформлення зазначеного вище товару електронна митна декларація, якій присвоєно № 112050000/2014/000300, на зазначений вище в договорі товар.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем до митної декларації № 112050000/2014/000300 від 13 січня 2014 року надані наступні товаросупровідні та товаротранспортні документи на вантаж: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17 жовтня 2012 року № 112/2012/0000126; міжнародні автомобільні накладні (CMR) № 153997 від 10 січня 2014 року, № 276204 від 10 січня 2014 року, № 936/1 від 10 січня 2014 року; коносаменти (Bill of Landing) від № 951229044 від 06 грудня 2013 року, № 951229045 від 06 грудня 2013 року; платіжні доручення № 40 та № 41 від 26 грудня 2013 року; бухгалтерська виписка № 147 від 27 грудня 2013 року, інвойси JAE/C171/2013-2014 від 26 листопада 2013 року та JAE/C172/2013-2014 від 26 листопада 2013 року; пакувальний лист б/н від 26 листопада 2013 року; зовнішньоекономічний контракт № 49 від 07 листопада 2013 року; специфікація № 1 від 07 листопада 2013 року; дозволи різних видів супутнього контролю; фіто санітарні сертифікати від 04 грудня 2013 року № 52РС167765, від 04 грудня 2013 року № 52РС167766; сертифікат про походження товару загальної форми від № 254 від 04 грудня 2013 року; заява імпортера № 3 від 08 січня 2014 року; сертифікати якості ТUV (I)4781/13-14 від 02 грудня 2013 року, ТUV (I)4782/13-14 від 02 грудня 2013 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів, від 08 січня 2014 року № 3.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: 1) пунктом 6 розділу 2 специфікації 1 від 07 листопада 2013 року до контракту № 49 від 07 листопада 2013 року передбачено наявність такого документу як фумігаційний сертифікат, який до митного оформлення надано не було; 2) в інвойсах № JAE /С171/2013-2014 від 26 листопада 2013 року та № №JAE /С172/2013-2014 від 26 листопада 2013 року номери коносаментів зазначені не повністю (951229044 та 95129045, відповідно), а в сертифікатах якості № TUV (1)4781/13-14 від 02 грудня 2013 року та TUV (1)4782/13-14 від 02 грудня 2013 року номери вказано MAEU 951229044 та MAEU 951229045, відповідно, що не дає змоги ідентифікувати поставку.

У відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України, 14 січня 2014 року декларанту пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для митної вартості товару, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

14 січня 2014 року декларантом додатково надано: прайс-лист виробника товару за листопад 2013 року; звіт про незалежну експертну оцінку № 333 від 22. грудня 2013 року; митні декларації країни відправлення № 8683198 від 28 листопада 2013 року та № 8683243 від 28 листопада 2013 року, завірені печаткою постачальника товару; фумігаційні сертифікати № № AMD/ALP/13-14/12/008 від 02 грудня 2013 року та AMD/ALP/13-14/12/008 від 02 грудня 2013 року.

Незважаючи на подання декларантом в повному обсязі додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Запорізькою митницею видано рішення про коригування митної вартості товарів від 14 січня 2014 року № 112050000/2014/000010/1 за шистим методом митної оцінки за ціною коригування 1,41 доларів США за кг. Джерелом коригування митної вартості товару за шостим (резервним) методом митний орган визначив митні декларації № 125130000/2014/400098 від 10 січня 2014 року, № 125110000/2014/000227 від 10 січня 2014 року, № 807100000/2014/000603 від 13 січня 2014 року.

Окрім того, своє рішення про коригування митної вартості товару митний орган обґрунтував тим, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять ряд розбіжностей: 1) пунктом 6 розділу 2 специфікації 1 від 07 листопада 2013 року до контракту № 49 від 07 листопада 2013 року передбачено наявність такого документу як фумігаційний сертифікат, який до митного оформлення не надано; 2) в інвойсах № JAE /С171/2013-2014 від 26 листопада 2013 року та № JAE /С172/2013-2014 від 26 листопада 2013 року номери коносаментів зазначені не повністю (951229044 та 95129045, відповідно), а в сертифікатах якості № TUV (1)4781/13-14 від 02 грудня 2013 року та TUV (1)4782/13-14 від 02 грудня 2013 року номери вказано MAEU 951229044 та MAEU 951229045, відповідно, що не дає змоги ідентифікувати поставку.

Додатково надані декларації країни відправлення містять наступні розбіжності: вказані в деклараціях країни відправлення пломби відмінні від пломб, зазначених в інвойсах № JAE/C171/2013-2014 від 26 листопада 2013 року та JAE/C172/2013-2014 від 26 листопада 2013 року, в деклараціях країни відправлення зазначено умови поставки FOB, а в інвойсах /C171/2013-2014 від 26 листопада 2013 року та JAE/C172/2013-2014 від 26 листопада 2013 року зазначено умови поставки .

У зв'язку з незгодою з визначеною митною вартістю товару позивач, на підставі частини сьомої статті 55 МК України, скористався правом на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг за митною декларацією № 112050000/2014/000332 від 14 січня 2014 року, за ціною товару, визначеною митним органом.

17 жовтня 2012 року між позивачем (покупець) та компанією CORPORATION" (Індія, продавець) укладений контракт № 17, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походженням з Індії "арахіс сирий у ядрах, арахіс бланширований у ядрах ".

Відповідно до базисних умов поставки (п. 3.1.) відвантаження товару здійснюється товарними партіями згідно до умов укладених між сторонами специфікацій, в яких зазначається ціна за одиницю товару, умови оплати, вага. Такі специфікації є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07 лютого 2014 року сторонами зазначеного вище контракту підписана специфікація № 3, відповідно до якої продавець зобов'язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар індійського походження: арахіс бланширований в ядрах, розміром 50/60, сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37 650 тон (нетто), за ціною 1280,00 доларів США за тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість товару за специфікацією складає 48 192,00 (сорок вісім тисяч сто дев'яносто два долари 00 центів США на умовах безвідкличного документарного непідтвердженого акредитиву).

31 березня 2014 року до митного поста "Запоріжжя - центральний" Запорізької митниці Міндоходів декларантом позивача подана для митного оформлення зазначеного вище товару електронна митна декларація, якій присвоєно № 112050000/2014/0007027, на товар "арахіс бланширований в ядрах, розміром 50/60, сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37 650 тон (нетто), за ціною 1 280,00 доларів США за тону. ".

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару позивачем подано митному органу наступні товаросупровідні та товаротранспортні документи на вантаж: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17. жовтня 2012 року № 112/2012/0000126; міжнародна автомобільна накладна (CMR) № 276218 від 28 березня 2014 року; коносамент (Bill of Landing) від MSCUI0901786р., платіжні доручення № 40 та № 41 від 26 грудня 2013 року; лист № 81/07-209 від 18 березня 2014 року; бухгалтерська виписка № 44 від 27 березня 2014 року; інвойс DC/PEE/055 від 19 лютого 2014 року; пакувальний лист б/н від 19 лютого 2014 року; зовнішньоекономічний контракт № 17 від 17 жовтня 2012 року; специфікація № 3 від 07 лютого 2014 року; дозволи різних видів супутнього контролю; фіто санітарний сертифікат від № 52РС199981; сертифікат про походження товару загальної форми від № 40514 від 03 березня 2014 року; сертифікат якості № 040865А від 03 березня 2014 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів, № 139 від 26 березня 2014 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: специфікацією від 07 лютого 2014 року № 3 до контракту від 17 жовтня 2012 року № 17 передбачена наявність страхового полісу, хоча до митного оформлення зазначений документ не наданий.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України 31 березня 2014 року декларанту пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.5) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта".

03 квітня 2014 року декларантом додатково надано: виписка з бухгалтерської документації № 44 від 27 березня 2014 року, прайс-лист виробника товару від 07 лютого 2014 року, копія митної декларації країни відправлення від 21 лютого 2014 року №1190336, висновок ТПП №ОИ-104 від 01 квітня 2014 року, страховий поліс 38808 від 19 лютого 2014 року. Також за власним бажанням декларантом надано комерційні пропозиції чотирьох інших виробників від 01 квітня 2014 року, цінова інформація з інтернет-ресурсу від 01 квітня 2014 року, лист про цінову інформацію на товар № 46 від 02 квітня 2014 року.

Незважаючи на подання декларантом в повному обсязі додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Запорізька митниця видала рішення про коригування митної вартості товарів від 03 квітня 2014 року № 112050000/2014/000129/1 за шостим методом митної оцінки за ціною коригування 1,41 доларів США за кг. Джерелом коригування митної вартості товару за шостим (резервним) методом митний орган визначив митну декларацію № 100270001/2014/024814 від 18 лютого 2014 року.

Окрім того, своє рішення про коригування митної вартості товару митний орган обґрунтував тим, що під час розгляду документів, які надані до митного оформлення товару, останні містять ряд розбіжностей: у наданому страховому сертифікаті від 19 лютого 2014 року № 38808 зазначені умови поставки CIF без зазначення географічного пункту поставки; у декларації країни відправлення від 21 лютого 2014 року № 1190336 зазначено умови поставки FOB, натомість в інвойсі від 19 лютого 2014 №DC/PEE/055 та в контракті від 17 жовтня 2012 року №17 - умови поставки UA Одеса.; у комерційній пропозиції від виробника Anay Agro від 01 квітня 2014 року б/н зазначені умови поставки CIF, без зазначення географічного пункту поставки товару; бухгалтерська виписка покупця-резидента від 27 березня 2014 року № 44 містить відомості про взаєморозрахунки з нерезидентом та підтверджує тільки рух коштів; в прайс-листі виробника не зазначено умови поставки товарів; також в рішенні зазначалося, що в наданих документах не міститься в повному обсязі інформація щодо умов продажу товару.

У зв'язку з незгодою з визначеною митною вартістю товару позивач, на підставі частини сьомої статті 55 МК України, скористався правом на випуск товарів, що декларуються, у вільний обіг за митною декларацією від № 112050000/2014/0007360 від 03 квітня 2014 року, за ціною товару, визначеною митним органом.

Не погодившись з прийнятими рішеннями Митниці, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Задовольняючи позов в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що позивачем подано до митного органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а виявлені митним органом розбіжності не впливають на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Окрім того, суди зазначили, що відповідачем застосовано резервний метод без належного обґрунтування можливості застосування попередніх.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У якості причини неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товару у спірних рішеннях митним органом, зокрема, зазначено те, що подані до митного оформлення товару документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу, однак у рішенні не зазначено, яких саме даних не містять подані документи. Друга підстава, вказана відповідачем у спірному рішенні, - наявність розбіжностей у поданих документах. З цього приводу суд зазначає, що вказані у цій частині спірного рішення розбіжності по суті не є розбіжностями, оскільки не містять суперечностей з документами, визначеними у ч. 2 ст. 53 МК України, а відтак не впливають на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару.

Крім того, у спірних рішеннях митний орган у якості причини неможливості визначення митної вартості за першим методом зазначив про те, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, не визначені достовірно, декларантом не подано документи, які підтверджують митну вартість.

Між тим, у рішенні митного органу взагалі не зазначено, у зв'язку з якими фактичними обставинами останній дійшов вищезазначеного висновку; у спірному рішенні не зазначено про наявність застережень, щодо застосування першого методу, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України, та/або про наявність зауважень до розрахунку, здійсненого декларантом, оскільки саме ці обставини згідно вимог ч. 2 ст. 54 МК України підлягають з'ясуванню митним органом під час контролю правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 МК України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що у митного органу не було підстав витребовувати у декларанта додаткові документи, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні ст. 53 Митного кодексу України, а отже митниця не спростувала числові значення складових митної вартості товарів такими сумнівами.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Будь-які заперечення працівників Митниці без зазначення їх у п. 33 рішень про коригування митної вартості не заслуговують на увагу та не можуть бути належними доказами у цій справі.

Що ж до мотивів оскаржуваного рішення про неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару, то вони суперечать змісту самого рішення митниці про наявність у митного органу інформації про визначену митну вартість на підставі раніше прийнятої МД, а відтак свідчить про порушення відповідачем порядку застосування методів визначення вартості товару.

До того ж, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових під час подання МД.

Оскільки висновки судів ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: