Справа № 2а-2572/12/1370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/74154/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2012

у справі №140143/12/9104

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка для бізнесу»

до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2012, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2012 .

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техніка для бізнесу» з питань достовірності нарахування і своєчасності сплати податку на додану вартість за березень 2011 року, за результатами якої складено акт від 07.02.2012 №349/23-209/22396671.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення п.1. п.2 ст. 215. ст. 203, ст. 216, ст. 228 Цивільного Кодексу України та п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.4 ст. 201 Податковою Кодексу України, а саме завищення податкового кредиту за березень 2011 року всього на суму 2200158.05 грн. по взаємовідносинах з TOB «КОМП ПЛЮС» та ПП «Ново Ком», що призвело до заниження податку на додану вартість за березень 2011 року на суму 2200158,05 грн.

Дані порушення, на думку податкового органу, виникли внаслідок того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами ТОВ «Комп Плюс» та ПП «Ново-Ком» фактично не відбулись, що призвело до нікчемності правочинів між ними.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.02.2012 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість па загальну суму 2200159,00 грн., у т.ч. за основним платежем 2200158,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судом повно встановлено обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 цього Кодексу податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для підтвердження наявності підстав для включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Судами попередніх інстанцій встановлено, у періоді що перевірявся, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Комп Плюс» , в результаті яких 25.02.2011 між ТОВ «Техніка для бізнесу»(Покупець) та ТОВ «Комп Плюс» укладено договір поставки № 2502-1. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Комп Плюс» зобов'язується поставити (передати у власність), а ТОВ «Техніка для бізнесу» зобов'язується прийняти і оплатити комп'ютерні комплектуючі.

Транспортування товару здійснювалося власним транспортом Позивача, що підтверджується товарно-транспортними накладними. Приймання товару здійснювалося представником Позивача на підставі виданих довіреностей. Податковий кредит по вищеописаних взаємовідносинах з ТОВ «Комп Плюс» формувався на підставі отриманих Позивачем податкових накладних, які належним чином оформлені.

Розрахунки за отримані від ТОВ «Комп Плюс» товари відбулися у вексельній формі шляхом виписування ТОВ «Техніка для бізнесу» простих векселів на загальну суму 27098289,60 гри. Названі векселі передані ТОВ «Комп Плюс», про що складено акт приймання передачі векселів від 15.06.2011.

Надалі цей товар був використаний у господарській діяльності позивача шляхом продажу іншим підприємствам, що підтверджується наявними копіями податкових, видаткових та товарно-транспортних накладних.

Вищевикладене свідчить, що реальні наслідки угоди настали для вищезазначених сторін правочину, оскільки ними виконані умови укладеного договору, що підтверджують первинні бухгалтерські та податкові документи позивача, виписані з додержанням вимог п.9.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і п. 2.4 ст. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку». Факти, які б позбавляли правового значення конкретні видані за здійсненою господарською операцією документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, відповідачем не надані.

Також, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що твердження відповідача про нереальність правочину, укладеного між ПП «Ново-Ком» та ТОВ «Техніка для бізнесу» є хибними. Оскільки, такі висновки податкового орану ґрунтуються на Акті Алчевської ОДПІ Луганської області від 14.11.2011 № 1811/231-36917481 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ПП «Ново-КОМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період 01.02.2011 по 30.09.2011» в якому прописано відсутність за місцезнаходженням ПП «Ново-КОМ», відсутність документів, які свідчать про фінансово-господарську діяльність, техніки та інших засобів, а також працівників, необхідних для здійснення господарської діяльності підприємства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПП «Ново-Ком» надавало послуги та роботи ТОВ «Техніка для бізнес», а саме: виготовлення та розміщення банерів, виготовлення постерів, аренда бордів біля магазину, виготовлення аудіо ролика, реклама на радіо «Люкс», дизайн -послуги.

На підтвердження фактичного здійснення господарської операції ТОВ «Техніка для бізнесу» надано рахунок факту № СФ-0001867 від 15.02.2011, акт здачі-приймання робіт від 31.03.2011, податкову накладну № 790 від 28.02.2011 та платіжні доручення на перерахування сум коштів які відповідають зазначеним в актах приймання-здачі виконаних робіт.

Окрім цього, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у справі №2а-11361/11/1270, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.03.2012 року визнано протиправними дії Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ПП «Ново-Ком» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період 01.02.2011 по 30.09.2011 року», за результатами якої складений Акт від 14.11.2011 № 1811/231-36917481.

Законодавством України не передбачено обов'язок покупця перевіряти відповідність законодавству статутних та реєстраційних документів продавця, а також перевіряти наміри продавця щодо сплати ним податків.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товарів (робіт, послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що господарські операції позивача з ТОВ «Комп Плюс» та ПП «Ново-КОМ» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності суб'єкта господарювання при здійсненні вказаних операцій.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун