Справа № 808/3840/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

05 жовтня 2015 року (11 год. 55 хв.) Справа № 808/3840/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

15.07.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач, після зменшення 16.09.2015 позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № відповідача в частині нарахування суми грошового зобовязання за основним платежем у розмірі 1100671,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 846824,63 грн., що в загальному розмірі становить 1947495,99 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 № відповідача, в частині нарахування суми грошового зобовязання за основним платежем у розмірі 1100671,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 718692,17 грн., що в загальному розмірі становить 1819363,53 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання повноти нарахування та своєчасності перерахування військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 12.02.2015 №82/08-28-17-02/34063592 (далі ОСОБА_3 перевірки). На підставі ОСОБА_3 перевірки відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 №. За наслідками розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № ГУ ДФС у Запорізькій області було скасоване зазначене податкове повідомлення-рішення в частині 128132,46 грн. надмірно застосованих штрафних (фінансових) санкцій, а в іншій частині залишено без змін. 29.05.2015 відповідачем було складене оскаржуване податкове повідомлення-рішення №. ОСОБА_3 перевірки позивач вважає в частині нарахування суми грошового зобовязання за основним платежем у розмірі 1100671,36 грн. позивач вважає необґрунтованими, такими що не відповідають вимогам податкового законодавства, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення на думку позивача є безпідставними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 16.07.2015 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 03.08.2015.

Ухвалою від 03.08.2015 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинене до 16.09.2015.

Ухвалою від 16.09.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 16.09.2015.

Ухвалою від 16.09.2015 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинене до 05.10.2015.

05.10.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 05.10.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що позивач сплатив до бюджету військовий збір за місцезнаходженням своїх підрозділів у порядку, передбаченому п.п.168.4.3 та 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення в оскаржуваній частині є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що п.п. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України регламентує порядок перерахування податку до місцевого бюджету, а оскільки військовий збір зараховується до державного бюджету, то зазначена норма не може бути застосована до військового збору. Зазначив, що юридична особа має сплачувати військовий збір на відповідний рахунок державного бюджету, відкритий в органі Держказначейства, за своїм місцезнаходженням. Зазначив, що у даному випадку юридична особа має сплачувати військовий збір на рахунок державного бюджету не за фактичним місцезнаходженням, а за місцем податкової адреси (реєстрації). Наголосив, що позивачем порушено вимоги п.п. 1.4 п.п.1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підр. 10 розд. XX перехідних положень ПКУ та п. 57.1 ст.57, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, ст. 171 ПКУ, не перераховано військовий збір нарахований на доходи виплачені фізичним особам за період з 03.08.2014 по 31.12.2014, на відповідний рахунок Державного бюджету України, відкритий в органі Держказначейства за місцем податкової адреси (реєстрації). Тому, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними, через що просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 05.10.2015 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

На підставі направлення від 19.01.2015 та наказу відповідача від 19.01.2015 №25 в період з 19.01.2015 по 05.02.2015 відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання повноти нарахування та своєчасності перерахування військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки 12.02.2015 відповідачем був складений ОСОБА_3 перевірки, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог:

- п.п. 1.2 п.п. 1.4 п.п. 1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підр. 10 розд. XX перехідних положень ПКУ та п. 57.1 ст. 57, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, ст. 171 ПКУ, не перерахування військового збору нарахованого на доходи (нараховані, сплачені) фізичних осіб за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 на відповідний рахунок Державного бюджету України, відкритий в органі Держказначейства за місцем податкової адреси (реєстрації) підприємства (м. Запоріжжя, Ленінський район) на загальну суму 1100671,36 грн.

- п.п. 1.2 п.п. 1.4 п.п. 1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підр. 10 розд. XX перехідних положень ПКУ та п. 57.1 ст. 57, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, ст.171 ПКУ, не нарахування військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 з нарахованого (виплаченого) фізичним особам (працівникам) доходу, які відносяться до цеху по ремонту обладнання Зуєвської ТЕС, на загальну суму 142872,39 грн.

- п.п. 1.4 п.п.1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підр. 10 розд. XX перехідних положень ПКУ та п. 57.1 ст. 57, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, ст. 171 ПКУ. не перерахування військового збору за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 з нарахованого (виплаченого) фізичним особам (працівникам) доходу, які відносяться до цеху по ремонту обладнання Зуєвської ТЕС на відповідний рахунок Державного бюджету України, відкритий в органі Держказначейства за місцем податкової адреси (реєстрації) підприємства на суму 144021,83 грн.

18.02.2015 позивач направив до відповідача заперечення на ОСОБА_3 перевірки, які згідно відповіді від 25.02.2015 №15/08-78-17-02/211 були залишені відповідачем без розгляду.

На підставі ОСОБА_3 перевірки 02.03.2015 відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобовязання з військового податку на загальну суму 2178213,08 грн., з яких 1244693,19 грн. за основним платежем, 933519,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Зазначене податкове повідомлення-рішення було отримане позивачем 10.03.2015.

20.03.2015 позивачем була подана скарга до ГУ ДФС у Запорізькій області на оскаржуване податкове повідомлення-рішення №.

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 31.03.2015 було продовжено строки розгляду скарги.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 21.05.2015 податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № було скасовано в частині 128132,46 грн. надмірно застосованих штрафних (фінансових) санкцій і залишено без змін в іншій частині.

29.05.2015 відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобовязання з військового податку на загальну суму 2050080,62 грн., з яких 1244693,19 грн. за основним платежем, 805387,43 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач 03.06.2015 подав скаргу до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 01.07.2015 оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга без задоволення.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, в частині нарахування основного зобовязання в сумі 1100671,36 грн. та штрафних санкцій на цю суму, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки ОСОБА_3 перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Відповідач в ОСОБА_3 перевірки позивача посилається на недотримання, позивачем вимог п.п. 1.2 п.п. 1.4 п.п. 1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підр. 10 розд. XX перехідних положень Податкового кодексу України, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, ст. 171 Податкового кодексу України.

Згідно п. 16-1 підр. 10 розд. XX Податкового кодексу України (в редакції, яка існувала до 01.01.2015) тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.

Чинною редакцією цього пункту передбачено, що військовий збір встановлюється до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_1 України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

До 01.01.2015 обєктом оподаткування збором були доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

З 01.01.2015 обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

За приписами п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

За змістом ст. 168 Податкового кодексу України порядок сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється у відповідності до п. 168.4 вказаної статті.

Згідно пп 168.4.1 п. 168.4 Податкового кодексу України податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України.

Згідно з п.п. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб за звітний період, перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Крім того, за змістом п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України, юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у встановленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Отже, порядок сплати (перерахування) податку (військового збору) податковим агентом до бюджету здійснюється у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що позивач за місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, які відносяться до цеху по ремонту обладнання Ладижинської ТЕС, Луганської ТЕС, Запорізької ТЕС, Курахівської ТЕС, Придніпровської ТЕС, Криворожської ТЕС здійснював перерахування військового збору з доходів фізичних осіб (працівників) до місцевого бюджету за місцезнаходженням цехів. На підтвердження зазначених фактів позивачем було надано у повному обсязі платіжні доручення та картки по рахунку 6417.

Таким чином, платник податків сплатив до бюджету військовий збір за місцезнаходженням підрозділів у порядку, передбаченому пунктами 168.4.3 та 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що п.п. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України регламентує порядок перерахування податку до місцевого бюджету, а оскільки військовий збір зараховується до державного бюджету, то зазначена норма не може бути застосована до військового збору.

Суд зазначає, що за змістом пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору здійснюється до бюджету, але при цьому не конкретизовано до місцевого, чи державного.

Бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів, а саме бюджет є планом формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Частиною 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України належить, зокрема військовий збір, що сплачується (перераховується) згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

За змістом ст. 1 Бюджетного кодексу України, Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Бюджетного кодексу України, учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами -а обов'язками з управління бюджетними коштами).

Суд зазначає, що платник податків не є безпосередньо суб'єктом бюджетних відносин.

При цьому, обов'язок щодо сплати військового збору визначається нормами ПК України, а подальше зарахування коштів до бюджету за правилами БК України, без участі позивача.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2., п. 2.3 Положення єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. Єдиний казначейський рахунок відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України. На субрахунках Єдиного казначейського рахунку ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Пунктом 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-111 передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Отже, обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним у момент списання банком з рахунку платника відповідних коштів на оплату податкового зобов'язання, що свідчить про сплату податку.

Таким чином, у зв'язку зі сплатою військового збору за місцезнаходженням підрозділів платника податків, обов'язок зі сплати відповідних сум з військового збору є виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Слід зазначити, що з метою отримання інформації щодо належності рахунків, на які сплачується військовий збір, до місцевого чи державного бюджету, позивач звертався листами до УДКС України у Жовтневому районі м. Луганська Луганської області, УДКС України у Апостолівському районі Дніпропетровської області, УДКС України у Індустріальному районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, УДКС України у Ленінському районі м. Запоріжжя Запорізької області, УДКС України у м. Ладижині Вінницької області.

З відповідей, наданих відповідними листами, вбачається, що надходження з військового збору здійснено до загального фонду державного бюджету за рахунками відкритими в органах ДКС України.

В адміністративному позові, після зменшення позовних вимог, позивач також просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 №.

Стосовно зазначених позовних вимог суд зазначає наступне.

За приписами пп. 60.1.3 п. 60.1, п. 60.4 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 21.05.2015 податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № було скасовано в частині 128132,46 грн. надмірно застосованих штрафних (фінансових) санкцій.

За наслідками розгляду первинної скарги позивача відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 №, яке було отримане позивачем.

Отже, згідно вимог пп. 60.1.3 п. 60.1, п. 60.4 ст. 60 ПК України, оскільки позивачем за наслідками розгляду первинної скарги було зменшено нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення, то податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № вважається відкликаним з дня надходження до позивача податкового повідомлення-рішення від 29.05.2015 №.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, як необґрунтованих, оскільки податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № є відкликаним за результатами адміністративного оскарження.

За приписами ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням від 12.03.2015 № документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 487,20 грн.

Відтак, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 94 КАС України, підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України сума пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 29.05.2015 №, в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» суми грошового зобовязання з військового збору за основним платежем у розмірі 1100671,36 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 718692,17 грн., що в загальному розмірі становить 1819363,53 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль