Справа № 820/8128/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 р.Справа № 820/8128/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2015р. по справі № 820/8128/15

за позовом ОСОБА_1

до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі - відповідач) про скасування наказу відповідача № 741 від 08.06.2015 р. про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, та акту № 181-ФОП від 05.06.2015 р. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Харківського міського центру зайнятості.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2015р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про скасування акту.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування наказу - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28.12.2012 року звернувся за сприянням у працевлаштуванні до державної служби зайнятості, де був зареєстрований з відкриттям персональної картки №00081.

Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" йому був наданий статус безробітного та відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" призначена допомога по безробіттю.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом" структурними підрозділами Харківського міського центру зайнятості опрацьовано інформацію, яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно фізичних осіб-підприємців, які припинили підприємницьку діяльність згідно цього Закону. Відповідно до бази ЄІАС (ИЕТ) ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.10.2001 року.

Згідно з п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним Харківським міським центром зайнятості складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №181-ФОП від 05.06.2015 року, яким встановлено, що позивач перебував на обліку в центрі зайнятості з призначенням допомоги по безробіттю. У заявах для надання статусу безробітного позивач вказував, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ОСОБА_1: дата державної реєстрації - 12.10.2001 року; дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, підстава для його внесення - 19.03.2015 року № 2163401, припинено.

З огляду на викладене, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ від 08.06.2015 року за № 741 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 28.12.2012 року по 23.09.2013 року в сумі 40599,50 грн.

Згідно з п.7 Порядку, ОСОБА_1 направлений наказ Харківського міського центру зайнятості разом з листом-претензією від 09.06.2015 року, № ХМЦЗ-02-7588-26/15 з вимогою в добровільному порядку сплатити суму боргу в розмірі 40599,50 грн.

Не погоджуючись з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №181-ФОП від 05.06.2015 року та прийнятим на його підставі наказом від 08.06.2015 року № 741 про повернення коштів, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування вказаного наказу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на момент звернення до державної служби зайнятості про надання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю був фізичною особою-підприємцем, а тому відносився до категорії зайнятого населення, що виключає право на звернення до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості з проханням надати статус безробітного.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

За визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-ІV безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення").

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. № 1533-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62 (далі - Порядок №60/62) розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості, зокрема шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними у державних реєстраторів (п.5 Порядку № 60/62).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств).

Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом (ч.3 ст. 3 Закону України "Про зайнятість населення").

Питання проведення процедур реєстрації та припинення підприємницької діяльності фізичними особами - підприємцями регламентовано нормами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003р. № 755 - ІV (надалі - Закон № 755).

Статтею 49 вказаного Закону встановлено порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.49 Закону № 755 (в редакції, чинній на час реєстрації позивача як безробітного) суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону № 755 державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день повідомити органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Частиною 5 статті 49 Закону № 755 визначено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язане з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється в тому числі опікуном, піклувальником чи управителем майна, зазначеним у судовому рішенні, із застосуванням процедур, установлених частинами одинадцятою - двадцятою статті 47 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону № 755 фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Законом від 01.07.2010р. № 2390 - VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб'єктів господарювання", який набрав чинності 18.12.2011 року, Закон № 755 доповнено статтею 49-1, якою передбачено механізм спрощеної процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

За приписами абз. 3 ч. 1 ст. 49-1 Закону № 755 спрощена процедура державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться державним реєстратором на підставі судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язане з банкрутством, якщо таке рішення прийнято судом після 1 липня 2004 року та в разі ненадання державному реєстратору протягом трьох років (загального строку позовної давності для звернення до суду про стягнення можливої заборгованості) з дати опублікування у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації оголошення про постановлення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов'язане з банкрутством, документів, перелік яких визначено частиною одинадцятою статті 47 цього Закону.

Частиною 11 статті 47 Закону № 755 встановлено, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше закінчення строку пред'явлення вимог кредиторів, зазначеного у заяві про припинення підприємницької діяльності, подає державному реєстраторові особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; довідку відповідного органу доходів і зборів про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування. У реєстраційній картці на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа письмово зазначає та підтверджує своїм особистим підписом, що нею вчинено всі передбачені законодавством дії стосовно порядку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, включаючи завершення розрахунків з кредиторами (у тому числі із сплати податків, зборів, обов'язкових платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування).

У відповідності до ч.17 ст.47 Закону № 755 дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що особа, зареєстрована як фізична особа-підприємець, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 08.07.2014 року по справі № 21-79а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Матеріалами справи підтверджено, що державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 проведено 19.03.2015 року.

При цьому, жодних дій, спрямованих на завершення процедури державної реєстрації припинення позивач особисто не здійснював.

За вимогами пункту 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центрами зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законом порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскаржуваний наказ Харківського міського центру зайнятості від 08.06.2015 року № 741 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1, є правомірним.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зауважує на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

Доводи позивача про наявність постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2010 року у справі № 2а-45023/09/2070, якою припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, з огляду на положення ч.4 ст.46, ч.17 ст.47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" не спростовують факту належності позивача до категорії зайнятого населення, та, як наслідок, відсутності у позивача права на отримання статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2015р. по справі № 820/8128/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 20.10.2015 р.