Справа № 825/2322/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2322/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року позов задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.06.2015: № 22473263, № 22475463, № 22492888, від 01.07.2015: № 22493835, № 22493615 на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею: 0,0020 га (кадастровий номер НОМЕР_1); 0,0235 га (кадастровий номер НОМЕР_2); 0,0049 га (кадастровий номер НОМЕР_3); 0,0057 га (кадастровий номер НОМЕР_4); 0,1164 га (кадастровий номер НОМЕР_4); визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 09.07.2015: № 22743670, № 22743697 № 22743644, від 23.07.2015: № 23078770, № 23079110 щодо припинення речових прав на вказані земельні ділянки.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем (орендар) та Чернігівською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельних ділянок від 22.10.2013 № 4119 (а.с. 17-19).

За умовами договору орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельні ділянки в місті Чернігові для експлуатації об'єктів нерухомості (прохідна, насосна, майстерня, мотопомпа, гаражі, вмивальня, побутова кімната, майстерня, ангар) по АДРЕСА_1 (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2 в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 0,1525 га, в тому числі:

- земельна ділянка площею 0,0020 га (кадастровий номер НОМЕР_1);

- земельна ділянка площею 0,0235 га (кадастровий номер НОМЕР_2);

- земельна ділянка площею 0,0049 га (кадастровий номер НОМЕР_3);

- земельна ділянка площею 0,0057 га (кадастровий номер НОМЕР_4);

- земельна ділянка площею 0,1164 га (кадастровий номер НОМЕР_5).

Договір укладено до 30.09.2019 (п. 6 Договору).

В подальшому між ФОП ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) було укладено договір дарування нерухомого майна від 10.06.2015, що зареєстрований в реєстрі за № 1030 (а.с. 41-44), за умовами якого дарувальник подарував (без будь-яких умов та оплати передав у власність), а обдаровуваний прийняв в дар об'єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1 Договору).

Об'єкти нерухомості загальною площею 778,9 кв м, розташовані на земельних ділянках: кадастровий номер - НОМЕР_1, площею 0,002 га (нуль цілих дві тисячних гектара), кадастровий номер - НОМЕР_2, площею 0,0235 га (нуль цілих двісті тридцять п'ять десятитисячних гектара), кадастровий номер - НОМЕР_3, площею 0,0049 га (нуль цілих сорок дев'ять десятитисячних гектара), кадастровий номер - НОМЕР_4, площею 0,0057 га (нуль цілих п'ятдесят сім десятитисячних гектара), кадастровий номер - НОМЕР_5, площею 0,1164 га (нуль цілих одна тисяча сто шістдесят чотири десятитисячних гектара), цільове призначення яких: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, які передані в оренду за договором оренди земельної ділянки № 4119, укладеним між Чернігівською міською та дарувальником 22.10.2013, зареєстрованим у Чернігівській міській раді за № 4119 (п. 1.1 Договору).

У зв'язку з відчуженням нерухомого майна відповідно до договору дарування та проведенням державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншим власником 10.06.2015, ФОП ОСОБА_2 на адресу Чернігівської міської ради направив повідомлення від 12.06.2015 про припинення договору оренди та акт про повернення (прийому-передачі) земельної ділянки, переданої в оренду від 12.06.2015 (а.с. 48-19, 50).

24.06.2015 позивачем були подані заяви до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення речових прав (права оренди) на п'ять земельних ділянок.

До вказаних заяв заявником було додано наступні документи:

- договір оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013 площею 0,1525;

- копію договору дарування об'єктів нерухомого майна від 10.06.2015;

- копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2015 на іншу особу;

- повідомлення до Чернігівської міської ради про припинення 10.06.2015 договору оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013;

- заяву про правове обґрунтування припинення речових прав на оренду земельних ділянок; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на земельні ділянки, що надані позивачу в оренду відповідно до договору оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013 площею 0,1525 га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішеннями від 30.06.2015 № 22473263, № 22475463; від 01.07.2015 № 22492888, № 22493853, № 22493615 державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області вирішено зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв'язку з неподанням всіх необхідних документів, а саме: документу, що підтверджує припинення речового права на нерухоме майно та його копії (а.с. 74-78).

Рішеннями від 09.07.2015 № 22743670, № 22743697, № 22743644; від 23.07.2015 № 23078770 та № 23079110 відповідачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації припинення речових прав на земельні ділянки у зв'язку з неусуненням у встановлений строк обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви (а.с. 51-55).

Вважаючи вказані рішення державного реєстратора протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі, укладений позивачем з Чернігівською міською радою, припинив свою дію після відчуження ФОП ОСОБА_2 об'єктів нерухомого майна, розташованих на цій земельній ділянці, що підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за умови подання передбачених законодавством документів.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі:

1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної сили;

3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом;

7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації прав зобов'язаний надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна врегульовано Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (далі по тексту - Порядок № 868).

Згідно із пунктом 37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Відповідно до пункту 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Пунктами 12, 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію видає або надсилає рекомендованим листом з повідомленням про вручення заявникові таке рішення.

На підтвердження припинення права користування земельними ділянками позивачем було подано державному реєстратору наступні документи: договір оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013 площею 0,1525;

- копію договору дарування об'єктів нерухомого майна від 10.06.2015;

- копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2015 на іншу особу;

- повідомлення до Чернігівської міської ради про припинення 10.06.2015 договору оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013;

- заяву про правове обґрунтування припинення речових прав на оренду земельних ділянок з підстав, визначених закондавством; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на земельні ділянки, що надані позивачу в оренду відповідно до договору оренди земельної ділянки № 4119 від 22.10.2013 площею 0,1525 га за адресою: АДРЕСА_1.

З наведеного вбачається, що заявником подано документи для державної реєстрації прав, що підтверджують припинення права користування у відповідності з вимогами закону.

Частиною першою статті 22 Закону України № 1952-IV визначено, що у разі, якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було неподання у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації припинення права користування земельними ділянками, а саме: документа, що підтверджує припинення речового права на нерухоме майно та його копії (а.с. 74-78).

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами «а», «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. (ч. 1, ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

У випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір оренди від 22.10.2013 № 4119, укладений між позивачем та Чернігівською міською радою, на час звернення позивача до державного реєстратора є припиненим в силу Закону, на підтвердження чого позивачем було подано державному реєстратору копію договору дарування об'єктів нерухомого майна від 10.06.2015, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2015 на іншу особу.

Таким чином, позивачем при зверненні до реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції з заявами про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення речових прав (права оренди) на п'ять земельних ділянок, було надано всі документи, передбачені законодавством, а тому рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяв, що винесені з підстав неподання документа, що підтверджує припинення права користування земельними ділянками, є незаконними та підлягають скасуванню.

Пунктом 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявлене право вже зареєстровано.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішення відповідача про відмову у державній реєстрації, підставою для відмови було визначено п. 5-4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з яким у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Оскільки, як встановлено колегією суддів, позивачем подано документи, що підтверджують припинення речового права на нерухоме майно, а подання інших документів не вимгається, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про відмову у державній реєстрації, прийняті з підстав неподання таких документів, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інших підстав для відмови суб'єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не зазначено.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 19.10.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.