Справа № 806/4951/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Житомир справа № 806/4951/15

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов"язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 04.09.1992 року по 10.03.1995 року у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця. Також просить зобов"язати УМВС України в Житомирській області провести перерахунок вислуги років час навчання у Житомирському сільськогосподарському технікумі за період з 30.08.1986 року по 28.06.1990 року із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що проходить службу в ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. Станом на 06.10.2015 року вислуга років склала 25 рік 03 дні. З метою врахування часу проходження служби у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення та навчання у Житомирському сільськогосподарському технікумі до вислуги років у пільговому обчисленні звертався до відповідача з письмовим рапортом, на який отримав відмову, викладену в листах № 11-1/6194 від 15.09.2015 року та № 11-1/6195 від 15.09.2015 року. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і Закону Української РСР "Про освіту", отримавши у 1990 році диплом старого зразка про середню спеціальну освіту, має всі права, встановлені для особи з вищою освітою. Крім того, вважає, що право на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні періоду служби у зонах у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393. Тому, відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів та установ, як того вимагає зазначена Постанова, не може звужувати обсягу наданого йому права або скасовувати таке право обчислення вислуги років.

Позивач до суду не прибув, згідно поданої заяви просить справу розглядати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду прибув, проти позову заперечив, просить справу розглядати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 на даний час проходить службу в ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на посаді начальника ОСОБА_2 ДАІ УМВС України в Житомирській області.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області, який розташований на території зони гарантованого (добровільного) відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи, на посадах середнього начальницького складу з 04.09.1992 року по 10.03.1995 року (а.с.15).

У вересні 2015 року позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області із письмовою заявою про зарахування до вислуги років у пільговому обчисленні періоду проходження служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця.

ОСОБА_2 МВС України в Житомирській області від 15.09.2105 року № 11-1/6195 у задоволенні заяви позивачу було відмовлено.

Таку відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до Постанови КМУ від 17.07.1992 року №393 вислуга років зараховується на пільгових умовах згідно з переліками підрозділів та установ, затверджених Міністерством внутрішніх справ. Оскільки жодного наказу МВС, яким затверджувався б такий перелік підрозділів, що підпадають під дію зазначеної Постанови, немає, тому відсутні підстави для зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби у зоні гарантованого відселення.

Суд вважає таку відмову відповідача протиправною, виходячи з наступного.

Підпунктом "в" пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" ( у редакції постанови відповідно до змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України №747 від 19.09.1993 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у відповідній редакції) згідно з переліками військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням служби безпеки, Головним управлінням командуючого Національною гвардією, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, ОСОБА_2 державної охорони.

Згідно додатку 1 до наказу Міністерства внутрішніх справ України №748 від 22.11.1993 року затверджено перелік населених пунктів віднесених до зон безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року №106, розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року №17-Р, на території яких виконання службових обов"язків зараховується до строку вислуги років для призначення пенсій особовому складу органів внутрішніх справ, військ внутрішньої та конвойної охорони в пільговому обчисленні-один місяць за півтора місяця. Зокрема, до вказаного переліку входить м. Овруч, де проходив службу позивач.

Згідно ст. 18 Закону України "Про міліцію" встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби основним складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року, визначено порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викладено інтересам служби і обумовлено наказами прямих начальників.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу з 04.09.1992 року по 10.03.1995 року в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області, який розташовано в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с. 15).

Суд вважає, що оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 року визначено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей порядок діє, то у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням служби безпеки України, ОСОБА_2 державної охорони не давало йому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні. Суд вважає, що надання Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року Міністерству внутрішніх справ України повноважень визначення переліку підрозділів та установ для реалізації вже наданого права не означає, що МВС України визначаючи такі підрозділи та установи може звужувати обсяг наданого позивачу права, або скасовувати чи призупиняти таке право.

За таких обставин суд вважає, що дії відповідача щодо не зарахування позивачу вислуги років в пільговому обчисленні є неправомірними, а відтак приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та зобов"язує ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 04.09.1992 року по 10.03.1995 року у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця.

Щодо позовної вимоги про зобов"язання УМВС України в Житомирській області провести перерахунок вислуги років час навчання у Житомирському сільськогосподарському технікумі за період з 30.08.1986 року по 28.06.1990 року із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, суд зазначає наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1986 року по 28 червня 1990 року проходив навчання у Житомирському сільськогосподарському технікумі на денному відділенні зі спеціальності "Механізація сільського господарства" (а.с.13).

Згідно з довідкою ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області № 6/32-94 від 29.09.2015 року, спеціальне звання "старшина міліції" позивачу було присвоєно наказом УМВС від 01.09.1992 року № 118 о/с, а наказом МВС України від 01.11.1992 року № 268 о/с йому присвоєно перше спеціальне звання начальницького складу "молодший лейтенант міліції" (а.с.14).

Позивач звертався до ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою, в якій просив зарахувати до вислуги років час навчання у цивільному навчальному закладі, Житомирському сількогосподарському технікумі, із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Листом від 15.09.2015 року № 11-1/6194 відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років періоду навчання у Житомирському сількогосподарському технікумі, посилаючись на те, що офіцерське (спеціальне) звання до вступу на військову службу після закінчення навчального закладу йому не присвоювалося.

Надаючи правову оцінку вказаній відмові, суд виходить з наступного.

Питання обчислення вислуги років регулюється Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII) та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07. 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справі та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, встановлено і в пункті 2 Постанови № 393.

У наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник "також" у сполученні з "а" вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника.

Тобто, додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах та інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення, додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

Таким чином, на підставі аналізу наведених вище норм права, до вислуги років додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Як встановлено судом, позивач закінчив навчання у Житомирському сількогосподарському технікумі 28 червня 1990 року, яке не є тим закладом, після якого присвоюється офіцерське звання, а спеціальне звання "молодший лейтенант міліції" йому було присвоєно лише у листопаді 1992 року.

Враховуючи те, що після закінчення Житомирського сількогосподарського технікуму позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, тому таке навчання не може бути зараховано до вислуги років.

Аналогічна правова позиція міститься у судовому рішенні Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі №21-411а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/43310876).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в цій частині необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 04.09.1992 року по 10.03.1995 року у зонах безумовного (обов"язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос