Справа № 815/4818/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4818/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № від 29 травня 2015 року про збільшення суми грошового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 65 953, 92 грн., з яких 52 763, 14 грн. за основним платежем та 13 190, 78 грн. за штрафними санкціями;

- №4227-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн.;

- №4228-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн.;

- №4229-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належать нежилі приміщення підвалу за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, буд. 6. За результатами позапланової перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року, а також податкові повідомлення рішення від 05 серпня 2015 року №4227-17, №4228-17, №4229-17, якими зобов'язано позивача сплатити земельний податок з фізичних осіб під вказаними приміщеннями за 2012-2014 роки. Однак, позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, з огляду на наступне. Так, позивач вказує, що ОСОБА_1 є пенсіонером (за віком), отже відповідно до пп. 281.1.3 п. 281.1 ст. 281 ПК України, звільняється від сплати земельного податку. Земельний податок з усієї площі земельної ділянки під багатоквартирним жилим будинком за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, буд. 6, має сплачувати ОСББ «Мукачевський», що здійснює управління цим будинком. Крім того, позивач вказав на відсутність розрахунків податкового зобов'язання відповідно до розміру площі під належним йому приміщенням підвалу з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території, у зв'язку з чим об'єкт оподаткування за земельним податком відсутній.

З огляду на зазначене, позивач наполягає на тому, що ним не допущено порушень вимог податкового законодавства щодо сплати земельного податку під нежилими приміщеннями у багатоквартирному жилому будинку, відтак оскаржені податкові повідомлення-рішення позивач вважає безпідставними та такими, що підлягають скасуванню судом.

У судовому засіданні 05 жовтня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 05 жовтня 2015 року повторно не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до наявних у матеріалах справи заперечень, відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що в порушення вимог статей 269, 270, 286, 287, 288 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 не було сплачено земельний податок з фізичних осіб за 2012-2014 роки, що стало підставою нарахування їй податкових зобовязань з земельного податку.

За таких обставин, оскаржені податкові повідомлення-рішення відповідач вважає обґрунтованими, прийнятими відповідно до положень чинного законодавства, а також, встановлених за результатами перевірки порушень, у звязку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Представник позивача у судовому засіданні після надання пояснень по справі, у звязку з неявкою представника відповідача не заперечував щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

З урахуванням вищенаведеного, заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

На підставі наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 15.04.2015 року №561, направлень на перевірку від 15.04.2015 року № 000443/556, №000444/557 та згідно з п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, платника податків ОСОБА_1.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 15 травня 2015 року №3203/15-53-17-1/НОМЕР_1 «Про результати позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року» (а.с. 18-25).

Відповідно до висновків акту, перевіркою, зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статей 269, 270, 286, 287, 288 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків у перевіряємому періоді не було сплачено земельний податок з фізичних осіб у сумі 52 763, 14 грн., у т.ч. по періодам: 2012 рік у сумі 12 640, 80 грн., 2013 рік 20 061, 17 грн., 2014 рік 20 061, 17 грн.

На підставі акту перевірки від 15 травня 2015 року №3203/15-53-17-1/НОМЕР_1, яким встановлені порушення ст. 269, ст. 270, ст. 286, ст. 287, ст. 288 Податкового кодексу України, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року про збільшення суми грошового зобовязання платнику податків ОСОБА_1 за платежем земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 65 953, 92 грн., з яких 52 763, 14 грн. за основним платежем та 13 190, 78 грн. за штрафними санкціями (а.с. 37).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем було подано первинну скаргу до Головного управління ДФС в Одеській області.

За результатами розгляду скарги позивача, рішенням Головного управління ДФС в Одеській області від 15.07.2015 року № /Г/15-32-10-07-08, скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено, податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року скасовано (а.с. 41-45).

Підставою скасування податкового повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року вказано неправомірне формування ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області податкового повідомлення-рішення форми «Р» по земельному податку з фізичних осіб. При цьому, в рішенні вказано про необхідність ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провести нарахування по земельному податку з фізичних осіб за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року та сформувати відповідні податкові повідомлення-рішення форми «Ф».

Позивач з таким рішенням Головного управління ДФС в Одеській області також не погодився та, скориставшись своїм правом, відповідно до ст. 56 ПК України, звернувся з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.08.2015 року №7738/Г/99-99-10-01-02-25, скаргу ОСОБА_1 від 31.07.2015 року (вхід. № 2573/ФОП від 03.08.2015) на податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року залишено без розгляду та повернуто заявнику (а.с. 48-49).

05 серпня 2015 року на підставі рішення Головного управління ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 15.07.2015 року № 639/Г/15-32-10-07-08, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф», а саме:

- №4227-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн.;

- №4228-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн.;

- №4229-17 від 05 серпня 2015 року про визначення податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 20 061, 17 грн. (а.с. 56-58).

За таких обставин, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 05 серпня 2015 року №4227-17, №4228-17, №4229-17, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання їх протиправними та скасування з підстав наведених у позові.

Вирішуючи спірні правовідносини, судом встановлено, що підставою прийняття податкових повідомлень-рішень від 05 серпня 2015 року №4227-17, №4228-17, №4229-17 стали висновки податкового органу про порушення позивачем вимог ст. 269, ст. 270, ст. 286, ст. 287, ст. 288 Податкового кодексу України.

Вказані висновки податкова обґрунтовує тим, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежилі приміщення підвалу, розташовані у багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6.

Згідно відповіді та документів, наданих ОСББ «Мукачевський», перевіркою встановлено, що ОСББ «Мукачевський», згідно довідки від 27.01.2011 року №383 про нормативну грошову оцінку, сплачує земельний податок за житловий дім площею 5231, 89 кв.м. з урахуванням коефіцієнтів індексації. Водночас, встановлено, що ОСББ «Мукачевський» не зверталось до ОСОБА_1 щодо відшкодування по сплаті земельного податку за нежитлове приміщення паркінг, у звязку із тим, що вказане нежитлове приміщення не знаходиться на балансі ОСББ.

З огляду на зазначене, посилаючись на приписи п. 287.8 ст. 287 ПК України, згідно яких власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області нараховано позивачу земельний податок з фізичних осіб за 2012-2014 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, судом також встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності Серії САА №449691 від 14 грудня 2004 року (дублікат від 14 грудня 2011 року), виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить обєкт за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 6. Обєкт складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 3778, 2 кв.м. (а.с. 62).

Право власності на нежилі приміщення підвалу, за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 6, зареєстровано за позивачем КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 1307 в книзі 109неж-90, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 32692105 від 27.12.2011 року (а.с. 63).

З огляду на зазначене, позивачу, як власнику нежилого приміщення у багатоквартирному жилому будинку, нараховано земельний податок за площі під такими приміщеннями за 2012-2014 роки.

Перевіривши правомірність нарахування відповідачем грошових зобов'язань із земельного податку за користування земельною ділянкою під нежилими приміщення за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 6, суд виходить з наступного.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

У відповідності з п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

В свою чергу обєктами оподаткування податком на землю, згідно зі ст. 270 ПК України, є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статі 286 ПК підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287 ПК).

Тобто, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 6.

Тобто, позивач, як власник нежилих приміщень підвалу у багатоквартирному жилому будинку «Мукачевський», за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6, в силу вимог пункту 287.8 статті 287 ПК України, зобовязаний сплачувати земельний податок за площі під такими приміщеннями.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 46872174).

Разом із тим, суд враховує, що в силу приписів п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Як встановлено судом, податок на землю за земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6, сплачує обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський», згідно довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №383 від 27.01.2011 року. (а.с. 65).

При цьому, як зазначено в акті перевірки, ОСББ «Мукачевський» сплачує земельний податок за земельну ділянку площею 5231, 89 кв.м.

Згідно довідки ОСББ «Мукачевський» від 07 травня 2015 року №10, наданої на запит ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області щодо надання інформації та підтверджувальних документів стосовно сплати податку на землю за земельну ділянку за адресою: м. Одеса, пров. Мукачівський, 6, загальна площа земельної ділянки 5231, 89 кв.м., площа прибудинкової території - 3310, 00 кв.м., загальна площа будинку 19295, 2 кв.м. (без урахування паркінгу); площа паркінгу 4011, 5 кв.м. (а.с. 64).

Отже, позивач повинен сплачувати земельний податок за земельну ділянку під нежитловими приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6, пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в його користуванні/власності, з урахуванням прибудинкової території.

Натомість, податковий орган, сформувавши позивачу податкові повідомлення - рішення №4227-17, №4228-17, №4229-17 від 05 серпня 2015 року, якими визначено податкові зобовязання із земельного податку з фізичних осіб по 20 061, 17 грн. за 2012, 2013, 2014 рік відповідно, не навів жодних розрахунків такого нарахування земельного податку, з урахуванням приписів п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України щодо пропорційного нарахування земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні/власності кількох юридичних або фізичних осіб.

Водночас, згідно п. 2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 №1236, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобовязання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобовязання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобовязання.

Отже, податкові повідомлення-рішення №4227-17, №4228-17, №4229-17 від 05 серпня 2015 року не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України 28.11.2012 №1236.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що в порушення вимог ст. 71 КАС України, відповідачем не доведена правомірність нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб за 2012-2014 роки.

За таких обставин, оскільки відсутній розрахунок податкових зобов'язань з земельного податку відповідно до розміру площі під нежитловими приміщенями за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6, що належать позивачу, з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території, суд не може визнати правомірними повідомлення-рішення №4227-17, №4228-17, №4229-17 від 05 серпня 2015 року, проте не виключає обовязку позивача сплачувати земельний податок за земельну ділянку під нежитловими приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Мукачевський, 6, пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в його власності, з урахуванням прибудинкової території.

Щодо позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на те, що рішенням Головного управління ДФС в Одеській області від 15.07.2015 року №/Г/15-32-10-07-08 вказане податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року вже скасоване (а.с. 41-45).

Відповідно до пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання.

У цьому випадку податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення (п. 60.3 ст. 60 ПК України).

Отже, з 15 липня 2015 року податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року вважається відкликаним, тому не підлягає скасуванню судом.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_1 (01.11.1954 р.н.) з 2010 року є пенсіонером (за віком), отже відповідно до пп. 281.1.3 п. 281.1 ст. 281 ПК України, звільняється від сплати земельного податку, суд зазначає наступне.

Згідно пенсійного посвідчення №, виданого 05.01.2010 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком (а.с. 68).

У відповідності з пп. 281.1.3 п. 281.1 ст. 281 ПК України, від сплати земельного податку звільняються пенсіонери (за віком).

За приписами п. 281.2 ст. 281 ПК України, звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:

281.2.1. для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

281.2.2. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

281.2.3. для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

281.2.4. для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

281.2.5. для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Отже, пільга по платі за землю для власників нежилих приміщень (їх частин) у багатоквартирних жилих будинках на громадян пільгової категорії, у тому числі пенсіонерів, не розповсюджується.

Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 з 19.02.2003 року зареєстрована підприємцем.

Проте, пільга по платі за землю, відповідно до п. 281.1 ст. 281 ПК України, для власників/користувачів земельних ділянок, наданих для здійснення підприємницької діяльності, на фізичних осіб-підприємців не розповсюджується.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків, зобов'язаний, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 122, 128, 158-163 КАС України, Податковим кодексом України, Земельним кодексом України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №4227-17.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №4228-17 від 05 серпня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №4229-17 від 05 серпня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук