Справа № 804/12525/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

ВСТАНОВИЛА:

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, та просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 23.08.2013 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “МЕЛІТАС” (код ЄДРПОУ 34984598) з питань не подання в установлений законом строк податкових декларацій з податку на додану вартість за період січень-червень 2013 р., про що складено Акт перевірки №312 від 23.08.2013 р. (надалі – Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення ст. 187 Податкового кодексу України, а саме підприємством у податковому (звітному) періоді січень-червень 2013 р. занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 4525,00 грн., у тому числі: у січні 2013 р. на суму 820,00 грн., у лютому 2013 р. на суму 820,00 грн., у березні 2013 р. на суму 743,00 грн., у квітні 2013 р. на суму 551,00 грн., у травні 2013 р. на суму 770,00 грн., у червні 2013 р. на суму 820,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, а відповідач не надав доказів суду для підтвердження висновків у акті.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом встановлено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, скасовані рішення відповідача про невизнання податковою звітністю податкових декларацій за березень, травень та червень 2013 року, а податкові декларації за січень, лютий та квітень 2013 року визнані такими, що подані у день їх фактичного отримання відповідачем (12.02.2013 року, 07.03.2013 року та 16.05.2013 року відповідно), що підтверджує правильність та своєчасність подання позивачем податкових декларацій з ПДВ за січень-червень 2013 року, декларування позивачем сум податкових зобов'язань та податкового кредиту за наведені періоди, в т.ч. сум податкового кредиту в сумі 108 333 333,33 грн. у січні 2013 року, та відсутність підстав для проведення перевірки на момент її призначення.

Так постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2013 року по справі № 804/462/14, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року, визнані податкові декларації ТОВ “МЕЛІТАС” з ПДВ за січень, лютий, квітень 2013 року з додатками такими, що подані у день їх фактичного отримання ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, тобто за січень 2013 року - 12.02.2013 року, за лютий 2013 року - 07.03.2013 року, за квітень 2013 року – 16.05.2013 року, визнана протиправною бездіяльність ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо не відображення в картці особового рахунку ТОВ “МЕЛІТАС” даних податкових декларацій з ПДВ за січень, лютий, квітень 2013 року, зобов'язано ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська прийняти податкові декларації ТОВ “МЕЛІТАС” з ПДВ за січень 2013 року, лютий 2013 року та квітень 2013 року датами їх фактичного отримання та відобразити показники (дані) податкових декларацій в картці особового рахунку ТОВ “МЕЛІТАС”.

В силу ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені вищезазначеними судовими актами факти мають преюдиціальне значення в рамках досліджуваного адміністративного спору та доведенню знову не підлягають.

Отже, в контексті вирішення даної справи по суті, суд враховує обставини, встановлені вказаними вище рішеннями, які набрали законної сили.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З наведеного випливає, що перевірка податковим органом не мала проводитися.

Застосовуючи пункти 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України та пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, а тому, придбавши товар для використання у власній господарській діяльності та сплативши їх вартість, у т.ч. ПДВ у вартості послуг, позивач набув право на віднесення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позивач отримав право на включення сум ПДВ, сплачених на користь ПАТ “Нікопольський завод феросплавів”, до податкового кредиту лише в періоді отримання від продавця товарів податкових накладних і включення їх до реєстру виданих та отриманих податкових накладних і зберігав таке право протягом 365 днів з дати виписки податкових накладних незалежно від дати отримання таких податкових накладних. Без наявності податкових накладних позивач не мав права включати суму сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту.

Разом з тим, судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем належним чином правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про порушення відповідачем норм закону, що регулюють спірні правовідносини, які виникли у справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області – залишити без задоволення

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов