Справа № 2а-1343/11
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 р. Справа № 4787/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2011 року у справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Маргаріти Михайлівни, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42 ОСОБА_43 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни,

встановив:

01 05 липня 2011 року позивачі звернулися в суд із адміністративними позовами до відповідача в яких просили визнати протиправними дії відповідача та зобовязати його нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, як дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за періоди: ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_38 І-М.М., ОСОБА_24 з 01.01.2011 року; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 31.12.2010 року по 30.06.2011 року; ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42 з 05.01.2010 року; ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з 19.12.2010 року по 18.06.2011 року; ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_23 М.В., ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 з 02.01.2011 року по 01.07.2011 року; ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 з 01.06.2010 року по 01.06.2011 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилалися на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вони є особами, яким відповідно до цього Закону надано статус дітей війни. Згідно із статтею 6 цього Закону їм має виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення у вказані вище періоди, виплачувалось не в повному обсязі.

Оскарженою постановою прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративні позови задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивача підвищення до пенсії та зобовязано його провести нарахування та виплату позивачам підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум за періоди: ОСОБА_44 з 01.01.-01.07.2011 р., ОСОБА_2 з 31.12.2010 р.-01.07.2011р., ОСОБА_3 з 31.12.2010р.-01.07.2011р., ОСОБА_4 з 31.12.2010р.-01.07.2011р., ОСОБА_4 з 31.12.2010 р.-01.07.2011р., ОСОБА_5 з 05.01.-04.07.2011р., ОСОБА_6 з 05.01.-04.07.2011р., ОСОБА_7 з 05.01.-04.07.2011р., ОСОБА_8 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_9 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_10 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_11 з 28.12.2010р.-01.07.2011р., ОСОБА_12 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_13 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_14 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_15 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_16 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_17 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_18 з 05.01.-04.07.2011р., ОСОБА_19 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_20 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_21 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_23 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_24 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_25 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_26 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_28 з 02.01.-04.07.2011р., ОСОБА_29 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_30 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_32 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_34 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_35 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_36 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_37 з 04.01.-04.07.2011р., ОСОБА_38 з 05.01.-05.07.2011р., ОСОБА_40 з 05.01.-05.07.2011р., ОСОБА_41 з 05.01.-05.07.2011р.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з цією постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачам в задоволенні їхніх адміністративних позовів повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що оскільки відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, то відповідно нарахування та виплата позивачам підвищення до пенсії як дітям війни, здійснювались в межах виділених на це коштів та згідно чинного на момент проведення виплати бюджетного законодавства. Апелянт також вказує, що судом першої інстанції не обґрунтовано застосовано до даних правовідносин положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки частина 3 статті 28 передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений частиною першою даної статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. За таких обставин, апелянт вважає, що положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не можуть застосовуватися до правовідносин щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни. Крім цього, апелянт посилається на те, що позивачами пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

ОСОБА_30 правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачі в розумінні статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дітьми війни.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Змінами внесеними підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI, дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була обмежена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким обмежувалась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними та втратили чинність з моменту визнання їх такими.

Після Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не обмежувалась та діяла в редакції відповідно до якої, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи викладені правові положення, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, про наявність у позивачів права на отримання підвищення до пенсії як дітям війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

ОСОБА_30 вбачається із матеріалів справи, підвищення до пенсії позивачам як дітям війни, протягом оскаржуваних періодів здійснювалось у значно меншому розмірі, а ніж це передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивачів в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Однак, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права відмовив позивачам в задоволенні позовних вимог в частині пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, коли у відповідності до ст. 100 КАС України такі слід було залишити без розгляду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Із матеріалів справи суд апеляційної інстанції вбачає, що частина позивачів з даної обєднаної справи в суд звернулися із пропуском строку звернення до адміністративного суду та не наводять поважних причин пропуску цього строку.

Оскільки позивачами, які пропустили строк звернення до адміністративного суду не наведено поважних причин пропуску цього строку, а судом першої інстанції ці позовні вимоги вирішено із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи за відповідними позовними вимогами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ст. 100 КАС України позовні вимоги позивачів, які пропустили строк звернення до суду слід залишити без розгляду, а саме позовні вимоги за періоди: ОСОБА_2, ОСОБА_3 Маргаріти Михайлівни, ОСОБА_4 по 31.12.2010 року включно; ОСОБА_45, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_46, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 ОСОБА_47, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 по 03.01.2011 року включно.

Решта позовних вимог в межах строку звернення до адміністративного суду належить задовольнити. При цьому, суд апеляційної інстанції не вказує кінцеву дату нарахування та виплати позивачам підвищення до пенсії, як дітям війни, оскільки Пенсійний орган зобовязаний здійснювати відповідні нарахування та виплати до припинення у позивачів права на таке. ОСОБА_37 підвищення є додатковою виплатою особам, які визнані такими, що мають на нього право, нерозривно повязано з виплатою пенсії і має не визначений в часі граничний термін, а тому суд не вправі обмежувати орган, відповідальний за здійснення його нарахування і виплати, певним часовим проміжком.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, призвели до неправильного вирішення справи за відповідними позовними вимогами, що у відповідності до ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови.

Суд першої інстанції правильно вказав, що нарахування та виплату позивачам підвищення до пенсії як дітям війни, слід проводи з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачам конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, посилання апелянта на те, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є необґрунтованими та безпідставними.

Також, суд не може взяти до уваги посилання апелянта на те, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, а фінансування виплат, повязаних із застосуванням Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться із державного бюджету, оскільки відсутність фінансування з державного бюджету коштів на витрати повязані із виплатою дітям війни підвищення до пенсії згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не може бути підставою для невиконання положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

ОСОБА_37 правова позиція суду, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобовязань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржену постанову суду слід скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративні позови задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 11, 99, 100, 1832, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2011 року у справі № 2а-1343/11/0701 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративні позови задовольнити частково.

Позовні вимоги позивачів в частині пропуску строку звернення до адміністративного суду залишити без розгляду, а саме позовні вимоги позивачів за періоди: ОСОБА_2, ОСОБА_3 Маргаріти Михайлівни, ОСОБА_4 по 31.12.2010 року включно; ОСОБА_45, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_46, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 по 03.01.2011 року включно.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області щодо не нарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із урахуванням частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з: ОСОБА_1 з 01.01.2011 року, ОСОБА_2 з 01.01.2011 року, ОСОБА_3 Маргаріті Михайлівні з 01.01.2011 року, ОСОБА_4 з 01.01.2011 року, ОСОБА_5 з 04.01.2011 року, ОСОБА_6 з 04.01.2011 року, ОСОБА_7 з 04.01.2011 року, ОСОБА_8 з 04.01.2011 року, ОСОБА_9 04.01.2011 року, ОСОБА_10 з 04.01.2011 року, ОСОБА_11 з 04.01.2011 року, ОСОБА_12 з 04.01.2011 року, ОСОБА_13 з 04.01.2011 року, ОСОБА_14 з 04.01.2011 року, ОСОБА_15 з 04.01.2011 року, ОСОБА_16 з 04.01.2011 року, ОСОБА_17 з 04.01.2011 року, ОСОБА_18 з 05.01.2011 року, ОСОБА_19 з 04.01.2011 року, ОСОБА_20 з 04.01.2011 року, ОСОБА_21 з 04.01.2011 року, ОСОБА_22 з 04.01.2011 року, ОСОБА_23 з 04.01.2011 року, ОСОБА_24 з 04.01.2011 року, ОСОБА_25 з 04.01.2011 року, ОСОБА_26 з 04.01.2011 року, ОСОБА_27 з 04.01.2011 року, ОСОБА_28 з 04.01.2011 року, ОСОБА_29 з 04.01.2011 року, ОСОБА_30 з 04.01.2011 року, ОСОБА_31 з 04.01.2011 року, ОСОБА_32 з 04.01.2011 року, ОСОБА_33 з 04.01.2011 року, ОСОБА_34 з 04.01.2011 року, ОСОБА_35 з 04.01.2011 року, ОСОБА_36 з 04.01.2011 року, ОСОБА_37 з 04.01.2011 року, ОСОБА_38 з 05.01.2011 року, ОСОБА_39 з 05.01.2011 року, ОСОБА_40 з 05.01.2011 року, ОСОБА_41 з 05.01.2011 року, ОСОБА_42 ОСОБА_43 з 05.01.2011 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області здійснити нарахування та виплату позивачам підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із урахуванням частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум починаючи з: ОСОБА_1 з 01.01.2011 року, ОСОБА_2 з 01.01.2011 року, ОСОБА_3 Маргаріті Михайлівні з 01.01.2011 року, ОСОБА_4 з 01.01.2011 року, ОСОБА_5 з 04.01.2011 року, ОСОБА_6 з 04.01.2011 року, ОСОБА_7 з 04.01.2011 року, ОСОБА_8 з 04.01.2011 року, ОСОБА_9 04.01.2011 року, ОСОБА_10 з 04.01.2011 року, ОСОБА_11 з 04.01.2011 року, ОСОБА_12 з 04.01.2011 року, ОСОБА_13 з 04.01.2011 року, ОСОБА_14 з 04.01.2011 року, ОСОБА_15 з 04.01.2011 року, ОСОБА_16 з 04.01.2011 року, ОСОБА_17 з 04.01.2011 року, ОСОБА_18 з 05.01.2011 року, ОСОБА_19 з 04.01.2011 року, ОСОБА_20 з 04.01.2011 року, ОСОБА_44 ОСОБА_48 з 04.01.2011 року, ОСОБА_22 з 04.01.2011 року, ОСОБА_23 з 04.01.2011 року, ОСОБА_24 з 04.01.2011 року, ОСОБА_25 з 04.01.2011 року, ОСОБА_26 з 04.01.2011 року, ОСОБА_27 з 04.01.2011 року, ОСОБА_28 з 04.01.2011 року, ОСОБА_29 з 04.01.2011 року, ОСОБА_30 з 04.01.2011 року, ОСОБА_31 з 04.01.2011 року, ОСОБА_32 з 04.01.2011 року, ОСОБА_33 з 04.01.2011 року, ОСОБА_34 з 04.01.2011 року, ОСОБА_35 з 04.01.2011 року, ОСОБА_36 з 04.01.2011 року, ОСОБА_37 з 04.01.2011 року, ОСОБА_38 з 05.01.2011 року, ОСОБА_39 з 05.01.2011 року, ОСОБА_40 з 05.01.2011 року, ОСОБА_41 з 05.01.2011 року, ОСОБА_42 ОСОБА_43 з 05.01.2011 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та касаційному оскарження не підлягає.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.Б. Заверуха

ОСОБА_49