Справа № 815/5406/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/5406/15

Справа № 815/5406/15

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Завальнюк І.В.,

за участю секретаря – Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову консультацію від 31.07.2015 р. № 3772/10/28-08-06-17.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що листом від 06.07.2015 р. вих. № 2533-14 ТОВ «Інтертелеком» звернулося до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС за індивідуальною податковою консультацією, в якому просило надати роз’яснення щодо особливостей оподаткування операцій по реалізації необоротних активів, інвестицій, товарно-матеріальних цінностей, які знаходиться на ВЕЗ «Крим», нерезиденту. У листі позивачем було зазначено, що ТОВ «Інтертелеком» володіє необоротними активами, інвестиціями та товарно-матеріальними цінностями, що перебували на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на момент тимчасової окупації. На теперішній час позивач не має можливості користуватися вищезазначеними активами, у зв'язку із чим керівництом прийнято рішення реалізувати майно російській компанії.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з наступним.

В ухвалі від 31.03.2010 № 15-у/2010 Конституційний Суд України зазначив, що офіційне тлумачення і застосування правових норм є різними видами юридичної діяльності. Офіційним тлумаченням вважається діяльність компетентного органу державної влади щодо з'ясування і роз'яснення волі законодавця, матеріалізованої в нормі права (усвідомлення та роз'яснення смислу норм права з метою найбільш правильної їх реалізації). Правозастосовна діяльність полягає в індивідуалізації правових норм щодо конкретних суб'єктів і конкретних випадків, тобто в установленні фактичних обставин справи і підборі правових норм, які відповідають цим обставинам. Пошук та аналіз таких норм з метою їх застосування до конкретного випадку є складовою правозастосування.

Відповідно до п.53.3 ст.53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Згідно п.26 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

У свою чергу Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

Відповідно до п.3.2 ст.3 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» у межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Згідно ст.9 МК України для цілей застосування положень розділів V та IX МК України території вільних митних зон вважаються такими, що знаходиться поза межами митної території України.

Відповідно до пп.7 п.12.3 ст.12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що будь-які доходи з джерелом їхнього походження з території ВЕЗ «Крим», одержані фізичною, юридичною особами, прирівняними до резидентів, оподатковуються за правилами, встановленими для іноземних доходів.

Згідно п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Спеціалісти фіскального відомства звернули увагу, що платник податку зобов’язаний нараховувати податкові зобов’язання, виходячи з бази оподаткування, по товарам/послугам, необоротним активам, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені у складі податкового кредиту, у випадку якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися, зокрема, в неоподатковуваних операціях.

Податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надана така консультація.

При цьому, надаючи податкову консультацію, податковий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз'яснення конкретному платнику податків з конкретної норми закону.

Крім того, податкова консультація має виключно рекомендаційний характер і не є обов'язковою для виконання платниками податків, оскільки, надаючи таку консультацію, податковий орган не створює нової правової норми, а лише дає своє тлумачення та роз'яснення відповідних положень податкового законодавства.

Загальні вимоги з підготовки та порядку надання платникам податків письмових податкових консультацій органами ДПС України встановлюють Методичні рекомендації щодо надання органами ДПС України письмових податкових консультацій, затверджені 21.01.2011 р. ДПА України за № 1600/7/10-1017/220.

Згідно з п.5 Рекомендацій консультація повинна відповідати таким вимогам: 1) надаватися згідно з цими Рекомендаціями виходячи з положень Податкового кодексу України та економічного змісту того чи іншого виду податку, збору (обов'язкового платежу), інших законів, що регулюють справляння відповідних зборів/плати; 2) містити у назві посилання на конкретну статтю або пункт акта законодавства, щодо якого вона надається; 3) відповідати вимогам Типової інструкції з діловодства в органах ДПС, затвердженої наказом ДПА України від 01.07.98 р. N 315, із змінами та доповненнями, розробленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року N 1153 «Про затвердження Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до п.1.3 Регламенту, затвердженого наказом СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС від 06.05.2015 р. № 2, СДПІ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінфіну, що належить до компетенції ДФС, наказами (розпорядженнями) ДФС та Центрального офісу, дорученнями голови ДФС, начальника Центрального офісу, іншими актами законодавства.

Оскаржувана консультація не суперечить економічному змісту того чи іншого виду податку, збору (обов'язкового платежу), інших законів, що регулюють справляння відповідних зборів/плати. Доводи позивача про викладені в спірній консультації висновки не підтверджені, оскільки в останній (з урахуванням посилання на консультацію ДФС України) приведений частково текст правової норми, без відповідного умовивіду, - на чому наполягає позивач.

Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, справа N 1-17/2005).

Вирішуючи спір, суд також враховує закріплений в пп.4.1.2 п.4.2 ст.4 ПК України принцип рівності усіх платників перед законом, який полягає у недопущенні будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Віднедавна Європейський суд почав аналізувати обмеження прав відповідно до притаманного Конвенції критерію законності. Згідно з цим критерієм закон повинен відповідати мінімальним стандартам якості, таким як ясність, точність і передбачуваність. У практиці Суду закріплено принцип, за яким норма вважається передбачуваною, якщо її сформульовано з достатньою точністю, яка дає можливість особі регулювати свою поведінку, за потреби, після відповідної консультації.

Так практикою Європейського Суду було встановлено, що законодавство має пройти випробування на передбачуваність або, кажучи словами Вищого кримінального суду Шотландії «закон повинен відповідати певним стандартам ясності та зрозумілості».

Враховуючи, що в силу приписів підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація – це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону, зміст запиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації», суд вважає, що відповідь контролюючого органу була надана позивачеві в межах його запиту та в межах повноважень СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування податкової консультації відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2015 року.

Суддя І.В. Завальнюк