Справа № 807/573/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Справа № 876/7701/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача - Богаченка С.І.,

суддів -Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року в справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 березня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 березня 2015 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області № від 12 березня 2015 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції її оскаржила Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області. Апелянт по справі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, а саме те, що визначальним фактором для формування податкового кредиту суб'єктами господарювання - фізичними особами, зареєстрованими платниками податку на додану вартість, при ввезенні на митну територію України основних засобів є, як і для платників податку на додану вартість - юридичних осіб, взяття на облік такого майна в якості основних фондів та подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Крім того, апелянт по справі зазначає, що на момент проведення перевірки документів, що підтверджували використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності у господарській діяльності позивача перевіряючим надано не було.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участі не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за вересень 2014 року.

За результатом проведеної перевірки та на підставі Акту перевірки від 16.02.2015 року №387/1701/НОМЕР_2, яким встановлено порушення позивачем п. 200.1, п. 200.4, пп. «б» п. 200.14 ст. 200 ПК України, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2015 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 333248,00 грн., в тому числі застосовано штрафну (фінансову) санкцію розміром 166624,00 грн. (а.с. 33).

Також, відповідачем було проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року, що виникло в результаті декларування від'ємного значення за вересень 2014 року, результати якої відображено Акті від 23.01.2015 року №79/1701/НОМЕР_2 (а.с. 16-24). Даною перевіркою, результати якої відображено в 23.01.2015 року №79/1701/НОМЕР_2 було встановлено порушення позивачем п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України в частині завищення розміру від'ємного значення по декларації за жовтень на суму 333248,00 грн. (а.с. 23).

Зокрема, під час проведення перевірки повноти визначення податкового кредиту за жовтень 2014 року, результати якої відображено в Акті від 16.02.2015 року №387/1701/НОМЕР_2, відповідачем було встановлено завищення позивачем бюджетного відшкодування на загальну суму 333248,00 грн. (а.с. 33).

У відповідності до ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.1 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок №1388) цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п.2 Порядку №1388 він є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС лише за юридичними та фізичними особами.

Таким чином, реєстрації транспортних засобів за фізичною особою-підприємцем законодавством не передбачено.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.03.1997 року Виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Закарпатської області було зареєстровано позивача, як фізичну особу-підприємця, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 14). Позивач 30.08.2007 року отримав Свідоцтво за №100061764 про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с. 14).

Відповідно до Договору купівлі-продажу з ТОВ «Когель Україна» від 11.08.2014 року №2014-138/08 позивачем було придбано напівпричіп KOGEL SN24Р90/1110, рік випуску 2014 рік (а.с. 62-68). Згідно до Договору купівлі-продажу від 1.08.2014 року №2014-138/08 покупцем є фізична особа-підприємець ОСОБА_2, що діє в особі Директора ОСОБА_2 (а.с. 62).

Факти передачі позивачеві придбаного напівпричіпа KOGEL SN24Р90/1110 шасі НОМЕР_3, рік випуску 2014 рік та його оплати - підтверджується Платіжними дорученнями, а саме: від 30.09.2014 року №2251 (а.с. 73), від 13.08.2014 року №2148 (а.с. 74), від 12.08.2014 року №2146 (а.с. 75), від 12.08.2014 року №2147 (а.с. 76), Витратною накладною від 01.10.2014 року №249, Актом прийому-передачі транспортного засобу від 04.10.2011 року (а.с.81-82).

У зв'язку з придбанням позивачем напівпричіпа KOGEL SN24Р90/1110 шасі НОМЕР_3, рік випуску 2014 рік, продавцем виписані податкові накладні, а саме: від 01.10.2014 року №2 на загальну суму 113533,93 грн., в тому числі ПДВ - 18922,32 грн. (а.с. 79), від 13.08.2014 року №8 на загальну суму 6090,00 грн., в тому числі ПДВ - 1015,00 грн. (а.с. 78) та від 12.08.2014 року №7 на загальну суму 378885,00 грн., в тому числі ПДВ - 63147,50 грн. (а.с. 77).

Позивачем було отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме: напівпричіпа КOGEL SN24Р90/1110 шасі НОМЕР_3, рік випуску 2014 рік (а.с. 80).

Крім того, позивачем було придбано від нерезидента - «ОСОБА_3» (м. Роггель, Нідерланди) тягач сідельний, двомісний, марки DAF FT ХF EURO6, рік випуску 2014 рік, що підтверджується контрактом № UА/ZАРАSNENKO/1хХF EURO6/11.08.14 ІВ від 11.08.2014 року (а.с. 46-48) та специфікацією № UА/ZАРАSNENKO/1хХF EURO6/11.08.14 ІВ від 11.08.2014 року (а.с. 50-54).

Факт ввезення на територію України придбаного позивачем тягача сідельного, двомісного, марки DAF FT ХF EURO6, рік випуску 2014 рік підтверджується вантажно-митною декларацією (далі - ВМД) від 02.10.2014 року (а.с. 55-56).

Оплата позивачем ціни придбаного тягача сідельного, двомісного, марки DAF FT ХF EURO6, рік випуску 2014 рік підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №149 від 12.08.2014 року (а.с. 57).

Факт сплати позивачем ПДВ, у зв'язку з придбанням тягача сідельного, двомісного, марки DAF FT ХF EURO6, рік випуску 2014 рік, підтверджено платіжними дорученнями №12 від 29.09.2014 року (а.с. 58).

Позивачем було отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме: тягача сідельного, двомісного, DAF FT ХF EURO6, рік випуску 2014 рік (а.с. 59).

Отже, колегія суддів зазначає, що транспортні засоби, які були придбані позивачем, як фізичною особою-підприємцем з метою використання в господарській діяльності - були зареєстровані за позивачем, як за фізичною особою у відповідності до вимог Закону України «Про дорожній рух» та Порядку №1388.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість мас право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як встановлено п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту відображено у рядку 19 податкової декларації за перевіряємий період і складає: за жовтень 2014 року - 333248,00 грн., за листопад 2014 року - 121105,00 грн. та сума бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок відображена у рядку 23.1, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні періоди та складає 333248,00 грн. (а.с. 26).

Крім того, в матеріалах справи наявні докази використання позивачем в господарській діяльності придбаних транспортних засобів,а саме: акти виконаних робіт (а.с. 85, 88, 91, 94, 97), Рахунки (а.с. 86, 89, 92, 95), Рахунок-фактура (а.с. 98) та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.100).

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що віднесення позивачем сплачених сум ПДВ до податкового кредиту на підставі п.198.3 ст. 198 ПК є правомірним.

Висновки суду є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року по справі № 807/573/15 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук