Справа № 359/9779/15-а
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/359/284/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Пустовіт А.Б.

за участю

представника позивача Костяка В.В.

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориспіль адміністративну справу за позовом тимчасово виконуючого обовязки начальника ОКПП «Київ» до громадянина ОСОБА_2 Республіки Таджикістан про примусове видворення

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2015 року т.в.о. начальник окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» (далі по тексту - ОКПП «Київ») Матусяк Е.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом з проханням : видворити за межі території держави Україна в примусовому порядку особу, що назвалась громадянином Республіки Таджикістан, ОСОБА_2. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач, громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Республіки Таджикистан та мешканець, АДРЕСА_1, документ, що посвідчує особу відсутній, 13 жовтня 2015 року, о 20 год. 00 хв., у пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль» під час оформлення пасажирів, які відлітали рейсом № 761 «Київ-Амман», зі слів громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, пред'явив на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, який не дає право на перетинання державного кордону України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 2041 КУпАП (спробу незаконного перетинання державного кордону України, без відповідного документа), в наслідок чого на підставі ст.ст. 260-263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на строк до трьох діб для встановлення особи та з'ясування обставин спроби незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України, без відповідного документа. На момент затримання, документів, що посвідчують особу та надають право на перетинання державного кордону України не мав.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 13.10.2015 року, встановлено, що закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, містить ознаки часткової підробки, а саме заміна фотокартки власника паспортного документу.

Під час адміністративного затримання останній повідомив, що він є громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем Республіки Таджикистан та пояснив, що пред'явлений ним на паспортний контроль 13 жовтня 2015 року в міжнародному пункті пропуску «Бориспіль» закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 є його дійсним паспортним документом, який він офіційним порядком у березні 2015 року отримав у Посольстві Республіки Таджикистан в Російській Федерації. На територію України прибув 22.08.2015 року, з Російської Федерації з приватною метою, після чого вирішив виїхати до Хашимітського Королівства Йорданії, а саме до м. Амман.

Про затримання ОСОБА_2, який є громадянином іноземної держави, встановленим порядком було повідомлено Посольство РеспублікиТаджикистанув Україні.

Відповідач, потрапивши на територію України незаконно, завдає шкоди міжнародному іміджу, національним інтересам та безпеці України, в частині недоторканості кордонів.

В судовому засіданні представник ОКПП «Київ» позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вину у скоєному правопорушенні не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність на загальних підставах.

За правилами частини шостої ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу видворення іноземців та осіб без громадянства визначенні ст.183-5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Примусове видворення іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року за № 3773 визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

У ст. 26 вказаного Закону зазначається, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові положення ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме : прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був затриманий13.10.2015 року співробітниками ОКПП «Київ» за незаконне перетинання державного кордону України.Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України». У зв'язку з цим складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2015 року.

Під час адміністративного затримання останній повідомив, що він є громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем Республіки Таджикистан та пояснив, що пред'явлений ним на паспортний контроль 13 жовтня 2015 року в міжнародному пункті пропуску «Бориспіль» закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 є його дійсним паспортним документом, який він офіційним порядком у березні 2015 року отримав у Посольстві Республіки Таджикистан в Російській Федерації. На територію України прибув 22.08.2015 року, з Російської Федерації з приватною метою, після чого вирішив виїхати до Хашимітського Королівства Йорданії, а саме до м. Амман.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 13.10.2015 року, встановлено, що закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, містить ознаки часткової підробки, а саме заміна фотокартки власника паспортного документу.

Згідно з вимогами ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» начальником відділення адміністративного провадження ОКПП «Київ» 15.10.2015 року прийнято рішення про примусове повернення відповідача громадянина ОСОБА_2 Республіки Таджикістан за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до19.10.2015року.

З пояснень сторін та матеріалів справи, встановлено, що вказане вище рішення про примусове повернення за межі України відповідачем не може бути виконано у встановлений строк, оскільки у нього відсутні документи на підставі яких, можна у законному порядку перетнути державний кордон України, а також необхідні для цього кошти. Із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів відповідач не звертався.

За таких обставин, суд вважає переконливими твердження позивача про існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідач в подальшому ухилятиметься від виконання рішення про повернення до країни походження, що тягне за собою наслідки, передбачені статтею ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме примусове видворення за межі України.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» чи ст. ст.31 Закону України«Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача ОСОБА_2, обставин, які вказані в ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадовіі службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що існують підстави для примусового видворення відповідача за межі території України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч.9 ст. 183-5 КАС України позовні заяви та апеляційні і касаційні скарги у справах, передбачених ч. 1 цієї статті, подаються до адміністративного суду без сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158-163, 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 19 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити, допустивши невідкладний розгляд і вирішення справи.

Видворити за межі території України в примусовому порядку громадянина ОСОБА_2 Республіки Таджикістан, ІНФОРМАЦІЯ_1 та допустити негайне виконання постанови суду.

Розмістити ОСОБА_2 в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України на термін до дванадцяти місяців з метою забезпечення можливості подальшого видворення за межі України.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.С. Чирка