Справа № 2-а-74/2010
Суддя: Гуменна Н. М.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-74/10 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гуменної Н.М.

при секретарі Петраш Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Сколівському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Сколе, в якому просить суд, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну надбавку до пенсії як «Дітям війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, а також зобов»язати відповідача в подальшому виплачувати вищезгадану допомогу у розмірі встановленому законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно із ст.6 цього ж Закону йому повинна виплачуватись надбавка до пенсії, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога не виплачувалась.

В судове засідання позивач не з»явився та подав заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Сколе ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що виплата зазначеної допомоги не відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду. Державна соціальна допомога призначається і виплачується територіальними органами соціального Захисту населення, які функціонують при органах місцевого самоврядування. Вважають вимоги позивача безпідставними, просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-VI встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею першою цього Закону визначено, |що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення - 2 вересня 1945 року Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач ОСОБА_1 народився 04.05.1945 року, а отже є дитиною війни.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та «Про державний бюджет України на 2008 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було обмежено.

Однак, Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6- рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік» якими обмежується дія ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З дня ухвалення Конституційним Судом України Рішень № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 - визнані неконституційними положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратили чинність, отже, з цього часу відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 мають преюдиціальні значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч Рішенню Конституційного Суду України ОСОБА_2 пенсійного фонду України у м. Сколе оспорювана позивачем надбавка з липня по грудень 2007 року не виплачувалась, тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої надбавки до пенсії як «Дітям війни» за вказаний вище період підлягає до задоволення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього Рішення, тобто з 09 липня 2007 року. Отже, саме з 09.07.2007 року відновлено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року. Отже, саме з 22.05.2008 року відновлено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У відповідності до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Щодо позовної вимоги позивача про зобовязання відповідача випачувати йому державну соціальну допомогу в подальшому у відповідності до чинного законодавства України, суд вважає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють фактично порушенні права та інтереси позивача.

Керуючись ст.ст.22, 55, 64, 95 Конституції України, ст.ст.1, 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.ст.7- 14, 18, 19, 24, 143, 158,160, 161, 162,163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) управління Пенсійного Фонду України в Сколівському районі Львівської області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Сколівському районі Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через Сколівський районний суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гуменна Н.М.

Оригінал постанови