Справа № 2а-16021/09/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 березня 2010 року м. Київ № 2а-16021/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Донця В.А., за участю секретаря Венгер А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження в справі

за позовом ОСОБА_1
до Кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України Вищої кваліфікаційної комісії суддів України
про скасування рішення від 06.02.2009 р. та зобов'язання вчинити певні дії,

Від кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України надійшло клопотання (вх. 0315/3984 від 26.02.2010 р.) "припинити провадження у справі" з огляду на те, що відповідно до статей 83, 84 Закону України "Про судоустрій України" спори щодо оскарження рішення кваліфікаційних комісій суддів непідвідомчі адміністративним судам, позаяк встановлено інший порядок його вирішення.

Позивач заперечив проти закриття провадження у справі.

Вирішуючи клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) надано офіційне тлумачення вказаному положенню Основного Закону України, за яким право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист (пункт 1 резолютивної частини Рішення). Статтею 55 Конституції України гарантовано захист прав і свободи людини і громадянина.

У розмінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

При цьому рішення, дія або бездіяльність повинні стосуватись прав та обов'язків позивача у сфері публічно-правових відносин, встановлювати, змінювати або припиняти їх, в свою чергу суб'єкт владних повноважень має здійснювати владні управлінські функції саме у цих правовідносин.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про судоустрій України" особа, стосовно якої прийнято рішення кваліфікаційної комісії суддів, або особа, за поданням якої вирішувалося питання, у разі незгоди з цим рішенням мають право оскаржити його в порядку і строки, передбачені цим Законом. Статтею 84 цього Закону передбачено, що до повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відноситься, зокрема, розгляд скарг на рішення (висновки) кваліфікаційних комісій суддів (пункт 5 частини першої). Водночас згідно з частиною першою статті 95 Закону України "Про судоустрій України" суддя або кандидат на посаду судді, не згодний з рішенням кваліфікаційної комісії суддів щодо його атестації, може оскаржити це рішення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання копії рішення. Таким чином, Законом України "Про судоустрій України" передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України наділена повноваженням розглядати скарги суддів або кандидатів на посаду судді на рішення кваліфікаційних комісій, у тому числі кваліфікаційних комісій господарських судів, лише щодо атестації.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач скористався правом оскарження рішення кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України, проте його скарга була залишена без розгляду, оскільки оскаржуване рішення не є рішенням щодо атестації, тому не може бути предметом перевірки Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Окрім цього, відповідно до пункту 15 статті 3 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 17 КАС України).

Вирішення питання кваліфікаційною комісією суддів господарських судів України про допущення кандидата на посаду судді до складання іспиту та надання висновку щодо його підготовленості є однією із складових прийняття громадян на публічну службу (професійна діяльність суддів).

Враховуючи статті 55, 124 Конституції України з урахуванням офіційного тлумачення Конституційного Суду України в справі про досудове врегулювання спорів, вказані положення КАС України та Закону України "Про судоустрій України", суд дійшов висновку, що рішення кваліфікаційної комісії суддів господарських судів України про роз'яснення позивачеві можливості складання кваліфікаційного іспиту за умови надання всіх передбачених чинним законодавством документів, винесені щодо Позивача, має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідач по відношенню до позивача наділений владними повноваженнями згідно з чинним законодавством, таке рішення впливає на його права, інтереси, може встановлювати, змінювати, припиняти правовідносини, які стосуються позивача. Також за висновком суду цей спір стосується прийняття позивача на публічну службу, що так само належить до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом; якщо сторони досягли примирення; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами; у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі. Вказаний перелік є вичерпним.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 3, 17, 104, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити Кваліфікаційній комісії суддів господарських судів України в задовленні клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Донець