Справа № 822/5781/15
Суддя: Ніколайчук М.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5781/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року 09:15м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Ніколайчука М.Є. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області , третя особа на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в якому просять:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачам заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014 включно відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по теперішній час, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"),

зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області зробити перерахунок заробітної плати позивачам та виплати її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням стрків їх виплати".

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що починаючи з 26.10.2014 (дата набрання чинності Закону України "Про прокуратуру", в частині внесення змін до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") розмір посадового окладу працівника апарату суду становить 30% посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1.3 для працівників, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують та просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення на позов. В запереченнях зазначив, зокрема, про те, що ТУ ДСА у Хмельницькій області здійснювало нарахування заробітної плати позивачу на підставі Закону України "Про державну службу", законів про державний бюджет на 2014-2015 роки та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Крім того, представник відповідача вказує на те, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки нарахування та виплата заробітної плати може здійснюватись відповідачем лише в межах затвердженого фонду оплати праці. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч.4 ст.122 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши, докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працює на посаді помічника судді Красилівського районного суду Хмельницької області, а ОСОБА_3 працює на посаді старшого секретаря Красилівського районного суду Хмельницької області. Заробітна плата у спірний період виплачувалась позивачам, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

Згідно з п. 5 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 року № 82, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання, зокрема, здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Відповідно до п.4.3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України від 15.07.2015 року № 104, територіальні управління здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті та частиною першою статті 10 цього Закону.

Статтею 13 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" №3723-XII умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" установлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1 218,00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік (відповідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік").

Таким чином, заробітна плата виплачувалась позивачу, виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн.

Водночас, 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, згідно підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого внесено зміни до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакціях, чинних на час існування спірних правовідносин) посадовий оклад судді місцевого суду встановлений у розмірі 10 мінімальних заробітних плат (що становить 12180 грн.).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" №88-р від 24.02.2003 року посада консультанта місцевого суду віднесена до 6-ї категорії посад державних службовців.

При цьому, згідно підпункту 2 п.13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено:

- у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

В подальшому, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" було встановлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015 року, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України №2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно з п.п.2 п.13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом мав привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак Кабінет Міністрів України лише постановою від 02.09.2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року №268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27.02.2014 року №794-VII постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (яка була офіційно опублікована 09 вересня 2015 року) не містить вказівок про поширення її дії стосовно виплаченої раніше (у 2014-2015 роках) заробітної плати, або про необхідність проведення перерахунку заробітної плати працівникам апаратів судів за попередні періоди. Таким чином, дія зазначеної постанови на спірні правовідносини не поширена.

Також суд звертає увагу на те, що згідно із ч.1 ст.145, ч.1 ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Аналогічні норми були передбачені ч.1 ст.142, ч.1 ст.143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Згідно зі ст.22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів, таким чином відповідач є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч.1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці та не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що у відповідача у спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату відповідно до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII) та ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

На думку суду, реалізація положень вищевказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, а тому у його діях відсутня протиправність відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу.

При цьому суд звертає увагу на те, що позовні вимоги стосуються періоду - до прийняття рішення, а тому, враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 02.09.2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року №268, заробітна плата позивачів у вересні 2015 року має нараховуватись та виплачуватись виходячи з розміру посадового окладу, затвердженою такою постановою.

Однак, враховуючи те, що станом на день розгляду справи судом, позивачами не надано відомостей про отримання заробітної плати за вересень 2015 року, у суду немає можливості встановити, в якому розмірі ТУ ДСА у Хмельницькій області здійснило фактичне нарахування заробітної плати, та чи відповідає вона вимогам законодавства, а тому не може робити передчасний висновок про порушення прав позивачів та зобов'язувати відповідача проводити перерахунок на їх користь.

За таких обставин, суд вважає, що не є протиправіними дії ТУ ДСА у Хмельницькій області щодо не здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивачу відповідно до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII) та ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), тому позовні вимоги позивачів необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_4
"Згідно з оригіналом"