Справа № 821/180/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/180/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за торгівлю алкогольними напоями без ліцензії, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення №000023/21-10-22/НОМЕР_1 від 28 листопада 2013 року, яким за порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виразилося у торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 13 554 грн.

Постановою від 08 квітня 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки в ході перевірки та постановою у справі про адміністративне порушення відносно позивача, встановлено факт продажу ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв без наявності ліцензії, що є порушенням ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Також, апелянт посилається на неналежність наданих позивачем доказів, оскільки вони не стосуються предмету спору та не спростовують факт порушення позивачем приписів ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

ФОП ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 21.08.2013р. працівниками ГУ Міндоходів у Херсонській області проведена перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, діяльність в якому здійснює суб'єкт господарювання ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт перевірки №7/21/НОМЕР_1 від 21 серпня 2013 року.

Актом перевірки зафіксовано, що в порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», 21.08.2013р. о 14 год. 50 хв. в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке належить ФОП ОСОБА_1, барменом ОСОБА_2 здійснений продаж двох пляшок слабоалкогольного напою «Шейк Текіла» за ціною 15 грн. за пляшку, без наявності ліцензії.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі зазначеного акту перевірки 16.10.2013р. Генічеською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», на підставі ст.17 зазначеного Закону, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 10854 грн. (200% від вартості отриманої партії товару, яка, за висновками відповідача, складає 5427 грн.).

За наслідками розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_1 на вказане податкове повідомлення рішення, ГУ Міндоходів у Херсонській області скасувало податкове повідомлення-рішення Генічеської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області № від 16.10.2013р., з посиланням на те, що на місці роздрібної торгівлі в реалізації ФОП ОСОБА_1С знаходилось алкогольних напоїв на загальну суму 6777 грн., у зв'язку з чим фінансова складає 13554 грн. (200% від 6777 грн.).

Як наслідок, 28.11.2013р. Генічеською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області прийнято рішення №000023/21-10-22/НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 13554 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1 про скасування рішення №000023/21-10-22/НОМЕР_1 від 28.11.2013р. про застосування штрафних санкцій суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів здійснення господарської діяльності саме позивачем в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», зазначивши, при цьому, що відповідно до договору оренди від 13.09.2006р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та КП «Генічеський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченко», позивач орендує атракціон та інше майно, до переліку якого не входить кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Херсонський окружний адміністративний суд зазначив, що бетонний майданчик для розміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходиться в оренді у приватного підприємця ОСОБА_3 на підставі договору оренди №3 від 15.04.2012р., укладеного з КП «Генічеський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченко» строком на 5 років з 15.04.2012р. до 14.04.2017р.

Суд першої інстанції не взяв до уваги надану Генічеською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 14.10.2013р. по справі №653/2830/13-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. без конфіскації товару, посилаючись на те, що правова кваліфікація діяння особи, наведена у такій постанові (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Також суд першої інстанції зазначив, що з набранням 01.01.2011р. чинності Податковим кодексом України, при застосуванні податковим органом штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, контролюючий орган, у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення форми «С», а не рішення про застосування фінансових санкцій, як це зроблено Генічеською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області. За висновками суду, прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечить Податковому кодексу України.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності в них ліцензій.

Таким чином, підставою для здійснення суб'єктами підприємницької діяльності роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами є ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право здійснювати суб'єктами підприємницької діяльності певний вид господарської діяльності.

Відповідно до акту перевірки №7/21/НОМЕР_1 від 21 серпня 2013 року податковим органом зафіксовано здійснення ФОП ОСОБА_1 в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

При зверненні з позовом до суду ФОП ОСОБА_1 не заперечував відсутність у нього ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, однак посилався на те, що він не проводить господарської діяльності в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у якому нібито зафіксований продаж найманою ним особою двох пляшок слабоалкогольного напою «Шейк Текіла» за ціною 15 грн. за пляшку.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції який визнав обґрунтованими такі доводи позивача, оскільки, як відповідно до матеріалів справи, продаж слабоалкогольного напою в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснено барменом ОСОБА_2, який був присутній під час проведення перевірки, що не заперечується сторонами. У наданих податковому органу письмових поясненнях від 21.08.2013р. ОСОБА_2 зазначив, що він працює у ФОП ОСОБА_1 барменом в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.40).

Також, копію направлення на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 та наказу про її здійснення вручено 21.08.2013р. під розписку бармену ОСОБА_2, тобто останній не заперечував про здійснення на об'єкті, який перевірявся, діяльності ФОП ОСОБА_1, а навпаки - підтвердив це (а.с.36).

Також в матеріалах справи наявний протокол №77 від 21.08.2013р. про адміністративне правопорушення, складений відносно ФОП ОСОБА_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, який власноручно підписано позивачем. Зауважень до викладених в протоколі обставин щодо здійснення реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії ФОП ОСОБА_1 не зазначено та надано пояснення, що документи на право торгівлі алкогольними напоями знаходяться на стадії оформлення (а.с.74).

Так само, без зауважень позивач підписав і додаток до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2013р., в якому зафіксований перелік алкогольної продукції, яка знаходилася на час проведення перевірки на реалізації в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.75).

Зазначені фактичні обставини, на думку апеляційного суду підтверджують те, що 21.08.2013р. в господарській одиниці - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованій за адресою: АДРЕСА_1, здійснював діяльність суб'єкт господарювання ФОП ОСОБА_1

Доводи протилежного в матеріалах справи відсутні.

Також в оскарженій постанові суд першої інстанції зазначив про надання позивачем копії довідки КП «Генічеський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченко» від 19.03.2014р., згідно якої бетонний майданчик для розміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходиться в оренді у приватного підприємця ОСОБА_3 згідно договору №3 від 15.04.2012р.

Проте суд першої інстанції без будь-яких обґрунтувань залишив поза увагою, що наданий в оренду ОСОБА_3 об'єкт знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, тоді як актом №7/21/НОМЕР_1 від 21 серпня 2013 року зафіксовано проведення перевірки кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В оскарженій постанові Херсонський окружний адміністративний суд як на одну з підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 та скасування рішення від 28 листопада 2013 року №000023/21-10-22/НОМЕР_1, зазначив, що у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України, яким передбачено визначення грошових зобов'язань виключно податковими повідомленнями-рішеннями, прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій у формі, встановленій Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, є безпідставним.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

На час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій постанова Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 є чинною, а тому відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, її положення можуть застосовуватися в частині, що не суперечить Податковому кодексу України.

Оскільки факт продажу позивачем алкогольних напоїв без наявності ліцензії встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, тому визначення суб'єкту господарювання зобов'язань щодо сплати фінансових санкцій рішенням про застосування фінансових санкцій, а не податковим повідомленням-рішення, як це передбачено п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, на думку апеляційного суду , не є достатньою підставою для скасування такого рішення.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. Зміст рішення має перевагу над його зовнішньою формою.

У зв'язку з тим, що прийняте податковим органом рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відповідає складу правопорушення, скоєного позивачем та розміру штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним Законом, не має підстав вважати, що податковий орган діяв не в межах своїх повноважень та не на підставі законодавства.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладений обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, довів порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у зв'язку з чим позов ФОП ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки при прийнятті постанови Херсонський окружний адміністративний суд не надав відповідної правової оцінки всім матеріалам справи, а також допустив порушення норм матеріального права, оскаржена постанова від 08 квітня 2014 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови суду про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення від 28 листопада 2013 року № 000023/21-10-22/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій за торгівлю алкогольними напоями без ліцензії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець