Справа № 2а-1040/2011
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 876/3929/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни.

Позивачка посилалася на те, що в 2006-2008 роках відповідач зобов'язаний був здійснити перерахування пенсії, тобто привести у відповідність з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішеннями Конституційного суду України розмір виплати їй пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни.

Позивачка просила зобов'язати відповідача виплатити на її користь недоплачену як дитині війни доплату до пенсії за 2006-2008 роки в розмірі 4655, 90 грн.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з врахуванням раніше проведених підвищень до пенсії як дитині війни за відповідні періоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає, що постанова є безпідставною і необґрунтованою, прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема вказує на те, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки позивачка ОСОБА_1 вже зверталася з позовом про виплату їй підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 4655, 90 грн., підтвердженням чого є постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2009 року у справі № 2а-2582/09, яка долучена до матеріалів апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року та закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України у зв'язку з наявністю постанови суду, яка набрала законної сили, з того самого спору між тими самими сторонами.

Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дитини війни, а тому вона має право на встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії. Оскільки Конституційний Суд України своїми рішеннями від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року визнав неконституційними окремі положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат, тому відмова управління Пенсійного фонду України в м. Стрий та Стрийському районі Львівської області у проведенні перерахунку пенсії позивачці з врахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення даного публічно-правового спору судом, мала право на отримання підвищення виплачуваної їй управлінням Пенсійного фонду України в м. Стрий та Стрийському районі Львівської області пенсії за віком.

Крім того, у справі встановлено, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2009 року в справі № 2а-2582/09 задоволено частково позов ОСОБА_1 та інших про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни.

Визнано протиправними дії відповідача; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Стрию Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 та іншим надбавку до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з врахуванням раніше проведених підвищень до пенсії як дитині війни за відповідні періоди.

Однак, дана постанова від 23.10.2009 року в справі № 2а-2582/09 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Стрию про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни скасована за нововиявленими обставинами згідно ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2011 року (а.с. 1).

За таких обставин, доводи апелянта щодо наявності підстав для закриття провадження у справі відповідно п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України у зв'язку з наявністю постанови суду, яка набрала законної сили, з того самого спору між тими самими сторонами, є помилковими.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за 2006 рік, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача виплатити оспорювану надбавку за 2006 рік, оскільки п. 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності 02.04.2006 року, п. 17 ст. 77 виключено. Однак ст. 110 даного Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Враховуючи, що Кабінет Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету не приймав жодних нормативно-правових актів за результатами виконання бюджету у першому півріччі 2006 року, не був визначений порядок проведення таких виплат, а також те, що зазначена норма не була визнана у встановленому порядку неконституційною, отже, підлягала виконанню, суд правомірно відмовив у задоволенні позову в частині виплати позивачці підвищення до пенсії за 2006 рік.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про виплату недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за 2007-2008 роки, то колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, тому вимоги позивачки в частині соціальних виплат з 09.07.2007р. є обґрунтованими.

Рішенням Конституційного суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року нова редакція ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, визнана неконституційною та втратила чинність з дня ухвалення, тобто була відновлена з 22.05.2008 року колишня редакція статті 6 Законі та надалі не зупинялась, тому вимоги позивачки щодо виплати підвищення до пенсії підлягають до задоволення з 22.05.2008 року.

Враховуючи те, що управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області не наполягало на застосуванні правових наслідків пропуску річного строку звернення до суду, позов слід задовольнити частково, а саме в частині виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачці у передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в тій частині, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не заслуговують на увагу, оскільки за чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір.

Враховуючи вищевказане, судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, є помилковими, тому підставою для її задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.11.2011 року у справі № 2а-1040/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський