Справа № 826/6244/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6244/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лукашевич Людмили Анатоліївни заступника начальника Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання, підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 13.02.2015 позивач звернулася з заявою до Центру надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просила видати свідоцтво про право власності на житло - кімнату АДРЕСА_2.

Листом від 12.03.2015 № 30-966/1 відповідачем відмовлено позивачу в задоволенні її заяви у зв'язку з тим, що відповідно до довідки, наданої КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.03.2015 № 121о та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого 13.01.2015, індексний номер витягу 32179676, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо приватизації житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наявність у позивача власного житла виключає його зі складу суб'єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки його дія розповсюджується тільки на громадян, які не мають власного житла, а отже, дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку відповідали вимогам Закону та були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі по тексту - Закон № 2482-ХІІ) цей законодавчий акт визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання.

За даним у статті першій цього Закону № 2482-ХІІ визначенням приватизація державного житлового фонду (далі також - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До державного житлового фонду Закон відносить житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно норм пунктів першого статті 2 Закону № 2482-ХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначена організація проведення приватизації та оформлення права власності.

Зокрема, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначає Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за N 109/17404 (далі - Положення №396).

За нормами вказаного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Пунктом 18 Положення встановлено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані всі передбачені чинним законодавством документи для реалізації права на приватизацію кімнати в гуртожитку.

Крім того, Рішенням Конституційного суду України від 10.06.2010 року № 15- рп/2010 справа № 1-38/2010 надається чітке роз'яснення ч.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме:

Відповідно до Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян України у спосіб безоплатної передачі їм квартир, кімнат у гуртожитках з розрахунку 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, а також продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) кімнат у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 3 даного Закону).

Отже, для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім'ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, в тому випадку, якщо у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах, кімнатах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Житлова площа, що підлягає приватизації в якій постійно проживає наймач та члени його сім'ї не обмежується кількістю квартир (будинків) кімнат державного житлового фонду, площа яких відповідає зазначеній санітарній нормі.

Враховуючи наведене, логічним є висновок, що якщо площа займаної квартири (будинку) кімнати менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) кімнати державного житлового фонду, наймачем якої він є.

Судова колегія наголошує, що одноразовість приватизації житла законодавець обумовив номінальною вартістю житлового чека, а не кількістю квартир (будинків), площа яких відповідає цій вартості і встановленій санітарній нормі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі Розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27. 06.2014 року № 338 отримала ордер серії Б від 28.07.2014 № 015177 та набула право на користування житлового приміщення, яке складається з однієї кімнати, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до правового роз'яснення Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Набуття права на приватизацію житла настає з моменту видачі ордерів виконавчим органом влади його мешканцям».

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Черкаської міської ради №1 від 05.01.2015 року, відповідно до якої позивач використала право на приватизацію державного житлового фонду в обсязі 16,45 кв.м. при нормі 23,5 кв.м., тобто житловий чек позивачем використано не в повному обсязі.

Більше того, позивач є сталим наймачем кімнати в гуртожитку і набула право на приватизацію після видачі ордеру на вище зазначену кімнату. Позивач в вищезазначеній кімнаті постійно проживає з 2003 року і це є єдине фактичне житло.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати заступника начальника Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації прийняти рішення щодо приватизації житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.