Справа № 815/1353/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/1353/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Вінського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УлсГлобал» до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості, картки відмови, зобов'язання повернути надмірно сплачені податки,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «УлсГлобал» (далі - Позивач, або ТОВ «УлсГлобал») з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів (далі - Відповідач-1, або Південна митниця), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - Відповідач-2, або ГУДКС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південної митниці Міндоходів № 500040001/2014/00222 від 22.10.2014 року, зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016414 (020 вид-20865,31 грн., 028 вид-65142,98 грн.) загальною сумою 86008,29 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Між ТОВ «УлсГлобал» та китайською компанією «FujiIndustriesLimited» укладено контракт № 22/07-СН-ULS на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціну, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлено сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту. На виконання вимог зазначеного контракту на адресу ТОВ «УлсГлобал» надійшов товар - «Полотно трикотажне» та «Тканини із поліефірних штапельних волокон». З метою декларування зазначеного товару ТОВ «УлсГлобал» подало державному митному органу тимчасову митну декларацію № 500040001/2014/018149 із визначенням митної вартості зазначеного товару. Також, декларантом подано наступні документи: контракт № 22/07-СН-ULS від 22.07.2014 року, експортну декларацію КНР № 13578641 з перекладом, інвойс № 14/08-14-UKR-ULS, коносамент № KKLUNB3203453, пакувальний лист № 5855920-4, прайс-лист від 08.08.2014 року. Не погодившись із визначеною декларантом митною вартістю державний митний орган витребував додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, прайс-лист. Зазначена вимога Позивачем не була виконана, тому 22.10.2014 року Відповідачем-1 були прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2014/00222 та рішення про коригування митної вартості товарів № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року.

Позивач вважає, що зазначені картка відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування заявленої митної вартості є незаконними, такими що не ґрунтуються на вимогах митного законодавства та підлягають безумовному скасуванню. Так, Позивач зазначив, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого ТОВ «УлсГлобал» товару за шостим (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а відповідно просто взято таку ціну з цінової бази митниці. Також, Позивач вказав, що рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного), при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу та не зазначивши, які саме розбіжності містять документи, що підтверджують вартість ввезеного товару, та які були подані декларантом. При цьому, Позивач наголосив, що надані Позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. Крім того, Позивач вказав, що Відповідачем не зазначено жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару. За таких обставин, Позивач вважає, що ним для митного оформлення товару були надані всі необхідні документи, які надавали можливість встановити його митну вартість, а у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів та для застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, зазначених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях (а.с.60-64, 187-188).

Ухвалою суду від 28.09.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, первинного відповідача - Південна митниця Міндоходів було замінено на його процесуального правонаступника - Одеська митниця ДФС.

Представник Відповідача-1 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.53-57). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності. У зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, проте, декларант повідомив Відповідача-1, що не може надати додаткові документи. Представник Відповідача-1 зазначив, що, оскільки декларантом не було подано в установлений строк необхідних документів, митний орган визначив митну вартість товару самостійно на підставі наявних у нього відомостей та у своїх запереченнях наводить обставини, через які ним неможливо було застосувати перші п'ять методів митної вартості, визначені у Митному кодексі України, у зв'язку з чим ним було прийнято рішення про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. Враховуючи викладені обставини та положення ч.6 ст.54 МК України, Відповідач-1 вважає, що Південною митницею були правомірно прийняті спірні рішення щодо коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Представник Відповідача-2 письмових заперечень на позов не подав, в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи не надав, у зв'язку з чим судом визнано неявку Відповідача-2 в судове засідання неповажною та ухвалено рішення про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

21.10.2014 року ТОВ «УлсГлобал» до митного оформлення був заявлений товар - «Полотно трикотажне» та «Тканини із поліефірних штапельних волокон», виробник FujiIndustriesLimited, CN, країна виробництва CN, Китай, за МД № 500040001/2014/018149 (а.с.89-92).

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару Позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № 22/07-СН-ULS від 22.07.2014 року, рахунок-фактура (інвойс) № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року, коносамент № KKLUNB3203453 від 17.08.2014 року, пакувальний лист № 5855920-4 від 14.08.2014 року, прейскурант (прайс-лист) № б/н від 08.08.2014 року, висновок експерта № 51-27/09-20 від 17.09.2014 року, експортну декларацію № 13578641 від 15.08.2014 року (а.с.98-110).

Під час здійснення Південною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: у прайс-листі виробника б/н від 08.08.2014 року неоднозначно вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів, у інвойсі № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року не вказано вагові характеристики товару, в той час, як п. 4.1 зовнішньоекономічної угоди № 22/07-СН-ULS від 22.07.2014 року передбачено відображення кількості товару саме у рахунку.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, декларанта було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме виписку з бухгалтерської документації та розрахунок ціни (калькуляцію).

Однак, декларант повідомив Відповідача-1, що не може надати витребувані документи (а.с.117).

На підставі ч.1 ст.55 МК України, Відповідачем-1 було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено його вартість: товар № 1 - з 3,85 дол. США за кг. до 5 дол. США за кг. (МД № 500040001/2014/13011 від 01.08.2014 року), товар № 1 - з 3,85 дол. США за кг. до 5 дол. США за кг. (МД № 500040001/2014/13795 від 15.08.2014 року), товар № 3 - з 3,85 дол. США за кг. до 5 дол. США за кг., в тому числі, за додаткову одиницю товару - з 1,72 дол. США/м.кв. до 2,1530 дол. США/м.кв. (МД № 500060001/2014/034917 від 16.10.2014 року), товар № 4 - з 3,849 дол. США за кг. до 5 дол. США за кг., в тому числі, за додаткову одиницю товару - з 1,433 дол. США/м.кв. до 1,795 дол. США/м.кв. (МД № 807100002/2014/001595 від 14.08.2014 року), про що прийнято відповідне рішення № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року (а.с.111-113).

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товару Відповідачем-1 було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2014/00222 від 22.10.2014 року.

У відповідності до вимог розділу X МК України, заявлений Позивачем за зазначеними вище митними деклараціями товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій.

Не погоджуючись із рішенням Відповідача про коригування митної вартості товару та прийнятою карткою відмови, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.52 МК Українизаявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов'язок доведення митної вартості товару заявленого до декларування лежить на декларанті. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Водночас, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як встановлено судом, до митного оформлення для підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару Позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір № 22/07-СН-ULS від 22.07.2014 року, рахунок-фактура (інвойс) № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року, коносамент № KKLUNB3203453 від 17.08.2014 року, пакувальний лист № 5855920-4 від 14.08.2014 року, прейскурант (прайс-лист) № б/н від 08.08.2014 року, висновок експерта № 51-27/09-20 від 17.09.2014 року, експортну декларацію № 13578641 від 15.08.2014 року.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості вбачається, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товарів, Відповідач-1 послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: у прайс-листі виробника б/н від 08.08.2014 року не однозначно вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товарів, у інвойсі № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року не вказано вагові характеристики товару, в той час, як п. 4.1 зовнішньоекономічної угоди № 22/07-СН-ULS від 22.07.2014 року передбачено відображення кількості товару саме у рахунку.

Проте, Відповідачем-1 не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що Позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості заявленого до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

Посилання Відповідача-1 на наявність у поданих Позивачем прайс-листі виробника б/н від 08.08.2014 року та інвойсі № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року розбіжностей спростовуються змістом цих документів, наявних в матеріалах справи.

Так, з дослідженого в судовому засіданні прайс-листа FujiIndustriesLimited від 08.08.2014 року (а.с.101) вбачається, що в ньому відображено номер товару, фото зразок тканини, ціна за одиницю виміру «м» в долар. США.

Тобто, у даному Позивачем в прас-листі визначено одиницю виміру товару та валюту у якій зазначена вартість товару.

Також, наданий Позивачем інвойс № 14/08-14-UKR-ULS від 14.08.2014 року містить номер, найменування та кількість товару, його ціну за одиницю виміру погон. м в долар. США., тобто містить кількісні характеристики декларуємого товару (а.с.104).

З огляду на викладене, суд вважає, що Позивачем надані Відповідачу-1 для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті Позивачем на користь продавця.

Таким чином, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем-1, а тому висновки щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Крім того, суд вважає, що митним органом необґрунтовано застосовано резервний метод визначення вартості товару, оскільки Відповідачем-1 фактично не вирішувалось питання щодо визначення вартості товару за ідентичними та аналогічними товарами.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у митного органу була наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з бази даних ЄАІС Міндоходів з 22.07.2014 року по 22.10.2014 року (а.с.132-152).

Також, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості товару та визначаючи митну вартість на рівні 5 долар. США Відповідач-1 виходив з одиниці виміру товару «кг», проте з представлених Позивачем до декларування документів вбачається, що в даному випадку одиниця виміру є «погон. м».

Зазначені обставини не можуть свідчити про додержання послідовності визначення методів визначення митної вартості та правильності коригування митної вартості товару.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про визнання протиправними та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/2014/00222 від 22.10.2014 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання ГУДКСУ в Одеській області повернути надмірно сплачені Позивачем податки по ДТ 500040001/2014/016414 суд зазначає наступне.

За правилами ч.ч. 1, 5 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Аналіз положень ст.ст. 57, 58 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Суди не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ або ввізного мита, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості та підміняти митний орган.

Подібна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 17.12.2013 року у справі № 21-439а13 за позовом приватного підприємства «СПС» до Харківської обласної митниці, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області, за участю прокурора Київського району міста Харкова, про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення суми, яка, відповідно до приписів ст.244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх судів України.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині вимог про зобов'язання ГУДКСУ в Одеській області повернути надмірно сплачені Позивачем податки.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що Відповідач-1 не довів обґрунтованості та правомірності прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги ТОВ «УлсГлобал» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УлсГлобал» до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південної митниці Міндоходів№ 500040001/2014/00222 від 22.10.2014 року, зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені податки по ДТ 500040001/2014/016414 (020 вид-20865,31 грн., 028 вид-65142,98 грн.) загальною сумою 86008,29 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2014/410044/2 від 22.10.2014 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південної митниці Міндоходів № 500040001/2014/00222 від 22.10.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.