Справа № 2-а-2616/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2616/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Трохименко Т.І.

розглянувши справу за.адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України у Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідності зі ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 лютого 2011 року по 13 квітня 2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2011 року до Варвинського районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного Управління пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання неправомірною відмову відповідача в проведенні перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ), зобовязати відповідача по справі провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 лютого 2011 року по 13 квітня 2011 року. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому встановлена II група інвалідності. Також він має посвідчення особи серії А № 100850, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .№ 7.96-12 від 28.02.1991 пенсія особам; віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюється у виді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 21 жовтня 2011 року ОСОБА_1 до канцелярії суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд:

-визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в проведенні ОСОБА_1 перерахунку державної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.02.2011 року по 12.04.2011 року.

-зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, у відповідності зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 01.02.2011 року по 12.04.2011 року, здійснивши відповідні виплати, за виключенням фактично раніше виплаченої суми за вказаний період.

Представник відповідача у судове засідання не зявився також, подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності /а.с.28-29/ та заперечення на адміністративний позов /а.с.13-15/. Обґрунтовуючи заперечення, відповідачем зазначено, що оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб., звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому його вимоги про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок і виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені. З приводу виплати додаткової пенсії відповідач зазначив, що виплачує додаткову пенсію позивачу у розмірах, встановлених чинним законодавством, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд розглядає справу за відсутності осіб на підставі наявних у ній доказів. Оскільки особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, то відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а-також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно копії посвідчення серії А № 100850 /а.с.05/. має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Згідно довідки серії МСЕ-ЧНВ № 026245 йому встановлена II група інвалідності - безстроково, захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /а.с.06/.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796 встановлює право осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на отримання державної /ст.54/ та додаткової /ст.50/ пенсії. Зазначеним Законом передбачено, що пенсія для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншою за 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю для цієї категорії громадян - 75 % мінімальної пенсії за віком.

В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходиться на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_2 управління ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків на ЧАЕС відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /а.с.14-15/.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, які мають право на пенсію за цим законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Звернення за призначенням обраної пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на її одержання.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління ПФУ 30.01.2007р. №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. № 135/13402, п.4 - розділу «Звернення за призначенням пенсії» передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, подається до органу, що призначає пенсію заявником за місцем проживання.

Оскільки позивач, згідно поданої ним заяви отримує державну пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому його вимоги про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок і виплату державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути задоволені.

Одночасно, позивач, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуваючи на обліку у відповідача, отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, ч.2 ст.19, ч.З ст.22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року текст ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено в новій редакції.

Пунктом 2 рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 24-34 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку, з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Наявність у позивача права на призначення додаткової пенсії в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України /ч.2 ст.46 Конституції України/.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Як вбачається з письмових заперечень, наданих ОСОБА_2 Управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, позивачеві нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, всупереч положенням ст.50 Закону № 796-ХІІ (у відповідній редакції, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 року від 22.05.2008 року).

Безпідставними є також посилання відповідача на те, що порядок обчислення додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачеві розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, застосуванню підлягає саме положення ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України, які істотно, звужують обсяг встановлених законом прав.

Положеннями ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що при визначенні розміру щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.50 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Згідно ст.1 Закону України. «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного Законом.

Судом не приймаються до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,- з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.50 Закону № 796-ХІІ.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення розміру додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення ст.50 Закону № 796-ХІІ, а не постанова КМ України, на яку посилається в письмових запереченнях відповідач.

Враховуючи, що позивачеві слід визначити щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. В звязку з вище викладеним, суд приходить до переконання, що право позивача на отримання належних йому виплат, розрахованих саме відповідно до мінімальної пенсії за віком, було порушено.

Тобто, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, при розрахунку щомісячної додаткової пенсії, передбаченої ст.50 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається розмір пенсії за віком.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ухвалу Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року у справ № 2-25/2009 року, оскільки конституційне провадження у справі не відкривалось і рішення судом не ухвалювалось. Відповідно, Конституційний суд України не дав офіційного тлумачення терміну «мінімальний розмір пенсії за віком».

Крім того, встановлений статтею 95 Конституції України, статтею 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а отже цей закон не може скасувати або змінювати обсяг прав та обовязків, пільг, гарантій, передбачених іншими законами, в тому числі і Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до переконання, що відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності своїх дій щодо нарахування і виплати позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю за період з 01 лютого 2011 року по 12 квітня 2011 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, а не відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції ст.50, яка є чинною, а тому позовні вимоги, заявлені позивачем, підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач відноситься до особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення /а.с.5/ відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірними дії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у відповідності зі статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково. Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо відмови в здійсненні перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2011 року по 12 квітня 2011 року /включно/, у розмірах відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1, в розмірах відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 лютого 2011 року по 12 квітня 2011 року /включно/, здійснивши відповідні виплати, з урахуванням раніше виплаченої суми за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили, після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Варвинський районний суд, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_3