Справа № 806/3337/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Житомир справа № 806/3337/15

категорія 3.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання виконати певні дії.

Судом первинного позивача замінено на належного - ОСОБА_1.

Позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона просила внести відповідні зміни в документ, в якому зазначено національність її бабусі як "чешка" і змінити на "полька", а саме у свідоцтві про народження її матері ОСОБА_3 НОМЕР_1, виданого Кам"янецькою сільською радою, Дзержинського району, Житомирської області, від 25.06.1956 р.; визнати протиправним і скасувати висновок Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 25.06.1956 № 29; зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис № 29 від 25.06.1956, а саме у графі національність, змінивши національність матері з "чешка" на "полька"; зобов'язати внести запис і до Державного реєстру актів цивільного стану громадян; видати їй витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян зі змінами у актовому записі про народження її матері.

Вимоги обґрунтовані тим, що її мати, бабуся та прабабуся є польками, сповідували римо-каталицьку віру, святкували польські свята, дотримувалися традицій польського народу, тому вважає за можливе відновити їх національну приналежність шляхом внесення відповідних змін до актового запису.

Позивач прибула до суду, уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позовній заяві. Надала заяву з проханням розглядати справу в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача з'явилася до суду, подала заяву з проханням розглядати справу в письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також у цій заяві вказала, що позовні вимоги визнає.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Установлено, що 28 липня 2015 року ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області подано заяву про внесення до актового запису про народження № 29, складеного 25 червня 1956 року виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, змін національності матері дитини з "чешка" на "полька", у зв'язку з невідповідністю документів.

До заяви позивачем додані документи, які підтверджують потребу внесення змін до актового запису.

За результатами розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису про народження її померлої матері - ОСОБА_3 № 29 від 25.06.1956, складеного виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району (на момент складання актового запису - Кам"янецької сільської ради Дзержинського району) Житомирської області, а саме змінити національність матері дитини з "чешка" на "полька", Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області складено висновок про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 13 серпня 2015 року № 48/2.1-76.

Вказаним висновком відповідач відмовив у виправленні національності матері дитини з "чешка" на "полька" в актовому записі про народження матері ОСОБА_3 № 29 від 25.06.1956, складеного виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району (на момент складання актового запису - Кам"янецької сільської ради Дзержинського району) Житомирської області.

Відмовляючи у виправлені національності матері дитини в актовому записі про народження померлої матері позивача відповідач посилався на те, що баба (мати дитини) позивача у різних документах має національність як "чешка" так і "полька".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI. Цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану (ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону).

Згідно зі ч. 1 ст. 12 Закону, внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

У частині 1 статті 22 Закону визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 наведеної статті Закону та п. 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, спадкоємців померлого.

Пунктом 2.6 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 (далі - Правила), передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (абз. 1 п. 2.7 Правил).

Згідно зі п. 2.11 Правил, факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку (п. 2.12 Правил).

При цьому слід відмітити, що Пленум Верховного Суду України в постанові від 07.07.1995 № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" вказав, що питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Судом встановлено, що Кам"янецькою сільською радою Дзержинського району Житомирської області 25 червня 1956 року в книзі записів актів громадянського стану зроблено запис про народження ОСОБА_3 за № 29.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 підтверджено, що національність матері - ОСОБА_2 була вказана "чешка", а батька - ОСОБА_6 - "українець".

Разом з цим, із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 17.06.1948, ОСОБА_2, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_2 (копія свідоцтва про одруження, виданого 08.07.1960 № НОМЕР_3 наявна у матеріалах справи), видно, що національність її матері - ОСОБА_8 та, відповідно, баби ОСОБА_3 зазначена як "полька".

Національності ОСОБА_8 "полька" також була вказана у паспорті цієї особи серії НОМЕР_4, виданого 24.01.1961. Копія якого долучена до матеріалів справи.

У позовній заяві вказано, що мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 сповідує римо-католицьку віру, володіє польською мовою, дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура була домінуючою в її родині, в побуті дотримувались всіх польських традицій та звичаїв.

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 09.12.1997 № 703/97-ВР) установлено, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У статті 1 Угоди про принципи співробітництва між Україною та Республікою Польща по забезпеченню прав національних меншин визначено, що для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно:

- групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом,

- групи громадян Республіки Польща, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом.

Відповідно до ст. 3 згаданої Угоди, кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач відмовляючи позивачу як спадкоємниці ОСОБА_3 у внесені змін до актового запису про народження останньої щодо національності матері дитини - ОСОБА_2 з "чешка" на "полька" діяв не в межах та не у спосіб, встановлені діючим законодавством, без урахування всіх зазначених вище критеріїв.

Також суд звертає увагу, що висновок Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області від 13 серпня 2015 року № 48/2.1.-76 не містить чітких причин відмови як того вимагають Правила і Закон, а тому суд вважає його протиправним і таким, що належить до скасування.

Згідно зі пунктами 1, 2 частини 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області внести зміни в актовий запис № 29 від 25.06.1956, а саме у графі "національність матері" вказати "полька".

Щодо зобов'язання відповідача внести відповідні зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_3 та запис до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

В силу приписів п. 2.16 Правил, зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Отже, зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис № 29 від 25.06.1956 виключає необхідність додаткового зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області вносити запис до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, оскільки такий запис вносить одночасно із внесенням виправлень в паперові носії актових записів цивільного стану, а також певні зміни в свідоцтво про народження померлої матері позивача.

Стосовно видачі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

За змістом п. 13 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. N 1064, фізична особа по досягненні 16-річного віку має право на отримання витягу з Реєстру стосовно відомостей про себе та про своїх родичів за умови пред'явлення паспорта або паспортного документа і документів, що підтверджують родинні стосунки.

Пунктом 15 цього Порядку передбачено, що для отримання витягу з Реєстру реєстраторові подається заява, у якій зазначається одна з таких відомостей про фізичну особу, щодо відомостей про яку видається витяг з Реєстру: прізвище, ім'я та по батькові, дата та місце народження особи, щодо відомостей про яку отримано запит; серія і номер свідоцтва про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану, дата його видачі; реєстраційний номер, за яким зареєстровано внесення відомостей про акт цивільного стану. До заяви додається документ про внесення плати за видачу витягу з Реєстру.

Реєстратор приймає рішення про видачу витягу з Реєстру або про відмову в його видачі із зазначенням причини в день надходження відповідної заяви (п. 17 вищевказаного Порядку).

Матеріали справи доказів звернення позивача до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області із відповідною заявою про видачу витягу з Реєстру не містять. До суду також не було надано рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у видачі такого витягу, тому зобов'язання відповідача видати витяг з Реєстру без дотримання Порядку буде втручання у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, що є неприпустимим, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині визнання протиправним і скасування висновку Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 25.06.1956 № 29 та зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис № 29 від 25.06.1956, а саме у графі "національність матері", змінивши з "чешка" на "полька".

За таких обставин, дії представника відповідача щодо визнання позову в цій частині не суперечать закону і не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області позову в цій частині та, відповідно, задовольнити позовні вимоги позивача.

Разом з цим, суд відмовляє позивачу в задоволенні решти позовних вимог за безпідставність та не приймає визнання представником відповідача позову у відповідній частині, оскільки такі дії суперечать закону.

Керуючись статтями 86, 112, 136, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати висновок Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області від 13 серпня 2015 року № 48/2.1-76.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області внести зміни в актовий запис № 29 від 25.06.1956, а саме у графі "національність матері" вказати "полька".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко