Справа № 803/1526/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. № 876/8426/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Неофіт» ЛТД на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неофіт» ЛТД про стягнення податкового боргу, -

встановив:

29.07.2014 Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області звернулася з позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з банківських рахунків ТОВ «Неофіт» ЛТД в дохід Державного бюджету України податковий борг з податку на прибуток підприємств та з ПДВ в сумі 4874973,63 грн, а з податку з доходів фізичних осіб в сумі 2500 грн до місцевого бюджету м. Луцька.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Луцькій ОДПІ та всупереч вимогам податкового законодавства не сплатив узгоджені грошові зобов'язання на загальну суму 4877523,63 грн. Інспекцією вживалися заходи досудового погашення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак це не призвело до повного погашення податкового боргу, тому позивач просить суд стягнути ці кошти з рахунків у банках, які обслугують цього платника податків.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.08.2014 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така в прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 29.05.2008 №№ /3, /3, оскільки такі грошові зобов'язання є неузгодженими, так як постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2014 № 876/1500/14, якою ТОВ «Неофіт» ЛТД відмовлено у задоволенні позову про скасування цих податкових повідомлень-рішень, оскаржено у касаційному порядку.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце. Від апелянта до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки Товариство не має можливості направити представника в судове засідання, так як відсутні кошти на кваліфіковану правову допомогу адвоката, а в штаті підприємства відсутній фахівець у галузі права. Крім того, вказує на необхідність ознайомлення з матеріалами справи. Однак, вказане клопотання судом відхилено, оскільки таке не підтверджене жодними доказами. Крім того, таке подане директором підприємства, а відтак він не був позбавлений можливості прибути до суду для ознайомлення із матеріалами справи та представництва інтересів Товариства, чи видати довіреність іншому працівнику, зокрема, бухгалтеру.

З огляду на викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Неофіт» ЛТД 15 лютого 1995 року зареєстроване Виконавчим комітетом Луцької міської ради як юридична особа та з 05 квітня 1995 року перебуває на податковому обліку в Луцькій ОДПІ за № 680, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідкою за формою №4-ОПП від 18 липня 2014 року №703 (а.с. 7, 8-12).

Згідно розрахунку податкового боргу та довідки про наявність боргу, станом на 17.07.2014 у ТОВ «Неофіт» ЛТД наявний податковий борг всього на суму 4877523,63 грн, який складається з наступних платежів:

1) з податку на додану вартість у загальному розмірі 2400094,99 грн виник на підставі:

а) податкового повідомлення-рішення від 22 листопада 2007 року № /0 про нарахування основного платежу у розмірі 1462 145,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 731074,00 грн, яке було узгоджено разом з прийняттям постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі №9/6/4-2А (а.с. 59, 67-74);

б) податкових повідомлень-рішень від 06 вересня 2013 року № про нарахування штрафної санкції у розмірі 170,00 грн, від 18 жовтня 2014 року № про нарахування штрафної санкції у розмірі 1020,00 грн, від 21 жовтня 2013 року № про нарахування штрафної санкції у розмірі 10978,12 грн, від 01 квітня 2014 року № про нарахування штрафної санкції в сумі 265,33 грн; ці рішення контролюючого органу були належним чином вручені платнику податків, в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалися, а тому є узгодженими (а.с. 42-49);

в) самостійно нарахованого грошового зобов'язання підприємства у розмірі 42108,03 грн у податкові декларації від 22 липня 2013 року № (а.с. 34-37), з урахуванням наявної переплати у розмірі 58937,33 грн та несплаченої пені у розмірі 1693,36 грн згідно даних облікової картки (а.с. 13);

г) самостійно нарахованого грошового зобов'язання підприємства у розмірі 167173,00 грн (рядок 18), а також самостійно нарахованої штрафної санкції в розмірі 5015,00 грн (рядок 26) в уточнюючому розрахунку від 14 серпня 2013 року № (а.с. 38-41);

ґ) самостійно нарахованого грошового зобов'язання підприємства у розмірі 42108,03 грн у податкові декларації від 22 квітня 2014 року № (а.с. 51-54);

д) нарахованої контролюючим органом пені у загальному розмірі 10096,51 грн (а.с. 13-15);

е) зарахованої на погашення податкового боргу від'ємного значення та сплачених товариством коштів в загальному розмірі 89311,00 грн (а.с.13-15).

2) з податку на прибуток у загальному розмірі 2474878,64 грн, який виник на підставі:

а) податкового повідомлення-рішення від 22 листопада 2007 року № /0 про нарахування основного платежу у розмірі 1456730,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 1155598,00 грн, яке було узгоджено разом з прийняттям постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 9/6/4-2А (а.с. 33, 67-74);

б) самостійно нарахованого грошового зобов'язання підприємства у розмірі 48775,00 грн у податкові декларації від 03 березня 2014 року № (а.с. 30-32);

в) наявної переплати у розмірі 186224,36 грн згідно даних облікової картки платника податків (а.с.13-15).

3) з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2550,00 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 05 лютого 2013 року № , № , які були належним чином вручені відповідачу та не оскаржені (а.с. 65, 66).

У зв'язку з виникненням у відповідача податкового боргу, йому позивачем 21.05.2014 була надіслана податкова вимога № 3168-25, однак податковий борг залишився не погашеним, а збільшився.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу в сумі 4877523,63 грн, вжиті податковим органом заходи щодо його погашення шляхом надіслання податкової вимоги, не дали результату. При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на оскарження у касаційному порядку постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 9/6/4-2А якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Неофіт» ЛТД про скасування податкових повідомлень-рішень від 22 листопада 2007 року № /0, № /0, оскільки з прийняттям судом апеляційної інстанції зазначеної постанови, податкові зобов'язання, які визначені вказаними податковими повідомленнями-рішення, вважаються узгодженими. Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року № К/800/31400/14 відмовлено у задоволенні клопотання товариства про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі №9/6/4-2А (а.с. 94).

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

З аналізу наведених вище правових положень ПК України можна дійти висновку, що нарахування податкових зобов'язань по земельному податку здійснюється платниками податків самостійно, які визначаються в поданих ними контролюючому органу податкових деклараціях, які підлягають сплаті щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Такі податкові зобов'язання є узгодженими та не підлягають оскарженню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, станом на 17.07.2014 у ТОВ «Неофіт» ЛТД наявний податковий борг в сумі 4877523,63 грн, який складається з самостійно задекларованих платником та визначених контролюючим органом сум податкових зобов'язань, штрафних санкцій та нарахованої пені з податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб.

При цьому, із викладених у апеляційній скарзі доводів вбачається, що позивач не погоджується з рішенням суду щодо стягнення податкового боргу в сумі 4805547 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 29.05.2008 № /3 та № . Щодо решти суми податкового боргу, апелянтом доводів у апеляційній скарзі не наведено.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що податкові зобов'язання, які визначені вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями є неузгодженими, з огляду на таке.

За правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки податкові повідомлення-рішення від 29.05.2008 № /3 та № ТОВ «Неофіт» ЛТД оскаржило у судовому порядку, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 9/6/4-2А про відмову у задоволенні позову щодо скасування цих податкових повідомлень-рішень, у відповідності до ст. 254 КАС України, набрала законної сили з дня її проголошення, грошові зобов'язання за цими рішеннями вважаються узгодженими з 14 квітня 2014 року.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що оскарження постанови суду апеляційної інстанції у касаційному порядку, з урахуванням того, що ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2014 року № К/800/31400/14 відмовлено у задоволенні клопотання товариства про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 9/6/4-2А (а.с. 94), не впливає на узгодженість спірних податкових зобов'язань, а відтак підлягають сплаті до бюджету.

У випадку скасування Вищим адміністративним судом України постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 9/6/4-2А, ТОВ «Неофіт» ЛТД вправі буде звернутися до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що усі податкові зобов'язання відповідача є узгодженими, податковий орган дотримався 1095-денного строку на їх стягнення.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Порядок погашення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2 - 95.4 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

У зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу, позивачем надсилалася податкова вимога від 21.05.2014 № 3168-25.

Згідно абз. 2 п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки за відповідачем рахується податковий борг та ним не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його погашення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду за рахунок коштів на рахунках платника податків у банках, які його обслуговують.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду справи, оскільки у матеріалах справи наявна телефонограма, згідно якої представника відповідача 11.08.2014 о 16:25 год. було повідомлено про судове засідання призначене на 15.08.2014 о 09:30 год. за телефоном (а.с. 91). Також, матеріали справи містять докази надіслання повістки відповідача електронною поштою (а.с. 92), а також поштовим зв'язком, проте останнє повернулося до суду не врученим за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Неофіт» ЛТД - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі № 803/1526/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 16.10.2015.