Справа № 182/5085/15-а
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/5085/15-а
Провадження № 2-а/0182/121/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.10.2015 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі (далі по тексту - УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі) про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за віком.

Свої вимоги мотивує тим, що вона уродженка м. Нікополя, в 2005 році, не змінюючи громадянства України, вибула на постійне місце проживання до держави Ізраїль де перебуває на консульському обліку держави Україна.

Все своє життя до переїзду на постійне місце проживання до держави Ізраїль вона прожила м. Нікополь, свій трудовий стаж здобула саме у м. Нікополі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона досягла 57 років - пенсійного віку, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 27.12.2005 року № 1566/11846 і 16.04.2015 року отримала право на призначення пенсії за віком.

18.04.2015 року вона звернулася до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі із заявою про призначення пенсії, надавши при цьому всі документи, передбачені п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 29.05.2015 року за вих. № 7429/10/07 їй було повідомлено, що зареєструвати її заяву від 18.04.22015 року немає законних підстав. Для надання заяви рекомендовано особисто звернутись до Управління за місцем її реєстрації або фактичного проживання з паспортом громадянина України або посвідкою на постійне проживання або через законного представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, також мати при собі оригінали документів.

Вважає такі дії УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі протиправними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та статті 51 Закону України № 1058-ІV, які надавали право територіальним органам Пенсійного фонду припиняти виплату пенсії на весь час проживання пенсіонера за кордоном, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). При цьому, в Рішенні Конституційним Судом зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

З прийняттям даного Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 виключена така підстава для припинення пенсійних виплат як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії, незалежно від місця його постійного проживання.

Враховуючи те, що після прийняття зазначеного рішення і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято, та з урахуванням прав громадян, закріплених у ст.ст. 24, 46 Конституції України, ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач 11.08.2015 року за Вх. № 15476/15 надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов, згідно яких, просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі на підставі наступного.

21.05.2015 року на адресу управління надійшла заява ОСОБА_1 за призначенням пенсії. В призначенні пенсії було відмовлено з наступних підстав: до заяви про призначення пенсії було додано копію загранпаспорту, в якому не зазначено по-батькові та місця реєстрації позивача, копія трудової книжки, копія свідоцтва про шлюб та копія коду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вперше призначає пенсію, тому їй необхідно особисто надати всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, що передбачено законодавством України.

Рішенням Конституційного Суду визнано не конституційним п. 2 ч. 1 ст. 49 , ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але залишаються інші норми, порядок якими необхідно керуватися при призначенні пенсії. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є уродженкою м. Нікополя та в 2005 році, не змінюючи громадянства України, вибула на постійне місце проживання до держави Ізраїль де перебуває на консульському обліку держави Україна (а.с. 6-7,16).

Все своє життя до переїзду на постійне місце проживання до держави Ізраїль позивач прожила м. Нікополь, свій трудовий стаж здобула саме у м. Нікополі (а.с. 11-15,17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 досягла 57 років - пенсійного віку, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 27.12.2005 року № 1566/11846 і 16.04.2015 року отримала право на призначення пенсії за віком.

18.04.2015 року позивач звернулася до УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі із заявою про призначення пенсії, надавши при цьому всі документи, передбачені п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 9-10).

Листом від 29.05.2015 року за вих. № 7429/10/07 позивачу було повідомлено, що зареєструвати її заяву від 18.04.22015 року немає законних підстав. Для надання заяви рекомендовано особисто звернутись до Управління за місцем її реєстрації або фактичного проживання з паспортом громадянина України або посвідкою на постійне проживання або через законного представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, також мати при собі оригінали документів (а.с. 18).

Суд не погоджується із зазначеним рішенням УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону № 1058-ІV, які надавали право територіальним органам Пенсійного фонду припиняти виплату пенсії на весь час проживання пенсіонера за кордоном, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При цьому, в Рішенні Конституційним Судом зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Також Конституційний Суд України звернув свою увагу на те, що закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення стаття 24 Коституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України визначено: звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших Законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття Закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданою фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними. З прийняттям рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року виключена така підстава для припинення пенсійних виплат як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії, незалежно від місця його постійного проживання.

Після прийняття зазначеного рішення і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, починаючи з 7 жовтня 2009 року, у позивача немає перешкод щодо призначення пенсії за віком, оскільки кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

За змістом ст. 24 Коституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічної та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Ст. 46 Коституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд зазначив, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 7 жовтня 2009 року відсутні норми, які унеможливлювали призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Отже, вивчивши обставини справи, суд дійшов висновку, що УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі неправомірно відмовило ОСОБА_1 у призначенні їй пенсії за віком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6,11,71,159-163,183-2 КАС України, суддя

постановив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області щодо відмови в призначанні пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 16.04.2015 року.

Виплатити ОСОБА_1 заборгованість, що утворилася з 16.04.2015 року.

Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Рунчева