Справа № 2а-8168/09/2270
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/800/14742/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайло О.М.
СуддівЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року

у справі № 2а-8168/09

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос»

до Державної податкової інспекції у Полонському районі Хмельницької області

про визнання незаконним і скасування акту перевірки та податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Полонському районі Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання незаконним і скасування акту перевірки та податкового повідомлення-рішення.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 10 грудня 2009 року у задоволенні позовних вимог відмовив та ухвалою від 10 грудня 2009 року закрив провадження у справі відносно оскарження акту перевірки від 07 травня 2009 року №385/231-03789212.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 лютого 2013 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову, якою позовні вимоги задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення від 15 травня 2009 року №/1.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанцій прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Працівниками податкового органу проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2006 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складено акт від 07 травня 2009 року №385/231-03789212, яким встановлено несвоєчасне перерахування позивачем податку з доходів фізичних осіб, у зв'язку з чим порушено вимоги підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За результатами акту перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2009 року №/1, яким нарахував позивачу пеню за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за період з 01 жовтня 2006 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 42 383, 36 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючий орган, змінюючи призначення платежу, визначене позивачем при сплаті поточних платежів та перераховуючи сплачені суми в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, створив поточний податковий борг і, як наслідок, безпідставно нараховував пеню на суму такого боргу.

Крім того, за висновками суду попередньої інстанцій при нарахуванні позивачу пені, податковий орган не взяв до уваги рішення Господарського суду Хмельницької області від 22 серпня 2007 року, яким з позивача стягнуто 100 016,18 грн. Сплата стягнутого податкового боргу проведена позивачем у строк визначений ухвалами суду про відстрочення виконання вказаного рішення суду.

За висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, за позивачем рахується заборгованість з податку з доходів фізичних осіб станом на жовтень 2006 року у розмірі 325 210, 25 грн. та залишок неперерахованого податку станом на грудень 2008 року у розмірі 261 350, 25 грн.

За несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб відповідач спірним податковим повідомленням-рішенням нарахував позивачу пеню у розмірі 42 383, 36 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування» податок з доходів фізичних осіб є загальнодержавним податком.

Порядок визначення об'єкту оподаткування, ставки та механізм сплати податку з доходів фізичних осіб встановлено Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», згідно підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 якого визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до підпункту 8.1.2 пункту 8.2 статті 8 вказаного Закону податок підлягає (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановленізаконом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 16.1.1 пункту 16.1 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

За змістом підпункту 16.4.1 пункту 16.4 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Утім, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, є неправомірним. Також вважає за необхідне зазначити, що право визначати призначення платежу відповідно до законодавства України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, належить виключно платнику податків, тому суми податкових зобов'язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначення платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Крім того, суд попередньої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що податковим органом при нарахуванні пені безпідставно не взято до уваги рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №21/4871-А про стягнення з позивача боргу та ухвали суду про надання відстрочки виконання вказаної постанови суду, що призвело до невірного визначення суми боргу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи, що у податкового органу не було правових підстав направляти у рахунок погашення податкового боргу сплачені платником податків суми за інші періоди, ніж визначені таким платником, чим створено заборгованість по поточних сплатах податку та як наслідок безпідставного нарахування пені, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 15 травня 2009 року №/1.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі №2а-8168/09 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіЛанченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.