Справа № 2а-3201/12/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-3201/12/2170

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Яковлева Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю «Тавріяінвест» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ТДВ «Тавріяінвест» відмовити повністю.

Постановою від 16 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов ТДВ «Тавріяінвест» до ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення від 05 червня 2012 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 36480,53 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9120,13 грн.

Вимоги апеляційної скарги, апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд не надав належної правової оцінки доводам податкового органу стосовно того, що в порушення п.п.7.3.2 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 та п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» ТДВ «Тавріяінвест» віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість від ТОВ «Імпульс», ПП «Агро-Хім-Трейд» та ТОВ «Нікстройсервіс», якими не відображено податкових зобов'язань в своїй податковій звітності.

ТДВ «Тавріяінвест» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято ДПІ у м. Херсоні на підставі акту № 896/226/14122238 від 21 травня 2012 року, складеного за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки ТДВ «Тавріяінвест» з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009р. по 14.05.2012р., яким зафіксовано порушення позивачем п.1.3, п.1.7 ст.1, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємство занизило податок на додану вартість, що підлягає сплаті у розмірі 36480,53 грн. (в тому числі: за травень 2009 р. в сумі 2732,20 грн., серпень 2009р. в сумі 3962,20 грн., вересень 2009р. в сумі 6838,20 грн., жовтень 2010 р. в сумі 4190,58 грн.) по операціях з ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд».

Суд першої інстанції встановив, що за висновками податкового органу, господарські операції між ТДВ «Тавріяінвест» та ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд» є такими, що не створюють реального настання правових наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю. Основним аргументом відповідача, на якому ґрунтується його позиція, є виявлення розбіжностей між податковими зобов'язаннями ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд» та податковим кредитом ТДВ «Тавріяінвест».

Перевіряючи правомірність висновків податкового органу суд першої інстанції встановив, що одним із основних постачальників товару (теплоізоляція пеноуриєтанова) у червні 2009 року було ТОВ «Імпульс» на підставі договору купівлі-продажу № 6/09 від 26.06.2009р., за умовами якого ТОВ «Імпульс» (Продавець) зобов'язується передати у власність ТДВ «Тавріяінвест» (Покупець) товар в асортименті, за ціною вказаною в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити його.

На виконання умов зазначеного договору ТДВ «Тавріяінвест» придбало у ТОВ «Імпульс» товару (теплоізоляція пеноуриєтанова) всього на суму 63639,30 грн. (у тому числі ПДВ 10606,55 грн.), що підтверджено податковими накладними, рахунками, банківськими виписками, які, як встановив суд першої інстанції, спростовують доводи податкового органу про безтоварність господарських операцій.

Також суд першої інстанції встановив, що постачальником товару у вересні 2010 року було ТОВ «Нікстройсервіс», у якого позивач придбав товар всього на суму 25143,48 грн. (у тому числі ПДВ 4190,58 грн.). При цьому суд першої інстанції зазначив, що акт перевірки не містить зауважень щодо наявних у ТДВ «Тавріяінвест» первинних документів, складених за результатами господарських операцій з ТОВ «Нікстройсервіс», а також щодо правильності їх оформлення.

Встановив суд першої інстанції і те, що між ТДВ «Тавріяінвест» та ПП «Агро-Хім-Трейд» укладені договори субпідряду №315-С від 04.05.2009р., №322-С від 14.07.2009р., №323-С від 15.07.2009р., №324-С від 15.07.2009р., №326-С від 05.08.2009р., №328-С від 26.08.2009р., на виконання будівельних робіт. Здійснення господарських операцій підтверджена податковими накладними, рахунками, банківськими виписками, довідками про вартість виконаних робіт, актами підрядних робіт.

На підставі встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач підтвердив первинними документами реальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд», у зв'язку з чим, у ТДВ «Тавріяінвест» є право на віднесення сум ПДВ згідно податкових накладних, виписаних вказаними підприємствами, до складу податкового кредиту.

При цьому суд першої інстанції не прийняв посилання податкового органу на те, що ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд» не відобразили свої податкові зобов'язання по податкових накладних виписаних ТДВ «Тавріяінвест», оскільки не виконання контрагентами позивача своїх зобов'язань по сплаті в бюджет відповідних сум податків, відображення частково в деклараціях з ПДВ податкових зобов'язань по виписаних накладних на адресу ТДВ «Тавріяінвест», або подання податкової звітності з нульовою відміткою, тягне негативні наслідки саме щодо цих осіб, а не щодо позивача. Чинним законодавством України на покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що податковий орган не зміг належним чином обґрунтувати незаконність формування податкового кредиту ТДВ «Тавріяінвест», оскільки не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача ознак здійснення фіктивного підприємництва або допущення ним інших порушень, що унеможливлюють формування податкового кредиту по контрагентах ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд», а наведені податковою інспекцією доводи підстав для зменшення податкового кредиту не є такими, що відповідають нормам Закону України «Про податок на додану вартість», в той час як позбавлення позивача права на формування податкового кредиту ПДВ через можливе порушення податкового законодавства контрагентами - постачальниками товару (послуг) є незаконним.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, представник апелянта надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби від 05 червня 2012 року № про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 36480,53 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9120,13 грн.

Підставою прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення є акт документальної позапланової виїзної перевірки ТДВ «Тавріяінвест» з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009р. по 14.05.2012р. №896/226/14122238 від 21 травня 2012 року, яким зафіксовано порушення товариством п.1.3, п.1.7 ст.1, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Зазначені порушення, на думку податкового органу, призвели до заниження ТДВ «Тавріяінвест» податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету розмірі 36480,53 грн. по операціях з ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд».

Як правильно встановив суд першої інстанції та це не спростовано апелянтом, єдиною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства стало виявлення ДПІ у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби розбіжностей між сумами податкових зобов'язань постачальників товарів (робіт, послуг) та сумами податкового кредиту позивача. Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Імпульс» та ТОВ «Нікстройсервіс» не відобразили у своїй звітності господарські операції з ТДВ «Тавріяінвест», а ПП «Агро-Хім-Трейд» частково відобразило в липні 2009 року податкові зобов'язання від позивача.

Апеляційний суд встановив, що актом перевірки не зафіксовано та апелянтом не зазначено будь-яких зауважень щодо документального підтвердження господарських операцій ТДВ «Тавріяінвест» з ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд», зокрема, щодо наявності первинних документів, їх достатності та правильності оформлення.

Між тим, як правильно встановив суд першої інстанції та не спростував апелянт, дійсність, реальність, платність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами в 2009 році підтверджені матеріалами справи, а саме: договором купівлі-продажу № 6/09 від 26.06.2009р., договорами субпідряду №315-С від 04.05.2009р., №322-С від 14.07.2009р., №323-С від 15.07.2009р., №324-С від 15.07.2009р., №326-С від 05.08.2009р., №328-С від 26.08.2009р., податковими й видатковими накладними, актами приймання виконаних підрядних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, банківськими виписками, а також, документами, які підтверджують виконання будівельних робіт замовникам (т.1 а.с.57-98, 138-242, т.2 а.с.1-6).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач довів дотримання ним всіх умов для віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг) у ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд», до податкового кредиту: фактичності придбання товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на підтвердження придбання товару (роботи, послуги) та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Апелянт не спростував висновків суду першої інстанції, що в 2009 році, контрагенти позивача ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд» перебували на податковому обліку та були платниками податку на додану вартість.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку, що також підтверджено і рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Булвес АД проти Болгарії» від 22.01.2009р., відповідно до якого суд встановив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

Апеляційний суд зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит, порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентами позивача чи не відображення ними в складі своїх зобов'язань взаємовідносин з ним, оскільки при судовому розгляді справи встановлено, що дії ТДВ «Тавріяінвест», як платника податку, свідчать про його добросовісність, а вчинені ним правочини не викликають сумніву щодо їх реальності, що підтверджено сукупністю досліджених письмових доказів, зокрема, первинною документацією.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника податків в залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

При укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому відповідач не має права наполягати на отримані додаткової інформації позивачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач виконав всі зобов'язання за договорами: отримав товар (роботи, послуги) та сплатив постачальникам грошові кошти, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи; договори укладені позивачем з метою використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності. Зазначені обставини ні в суді першої, ні при апеляційному оскарженні відповідач не спростував.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції з приводу того, що у разі, якщо контрагенти позивача - ТОВ «Імпульс», ТОВ «Нікстройсервіс», ПП «Агро-Хім-Трейд» не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, або допустили інші податкові порушення, то це тягне відповідальність саме для цих осіб, а тому відсутні правові підстави для зменшення позивачу податкового кредиту.

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій відповідач не навів доводів та не надав доказів, які безспірно б підтверджували недобросовісність саме позивача, як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається. В поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення Херсонським окружним адміністративним судом норм матеріального права, однак не зазначає, в чому саме такі порушення виразились і які саме норми не дотримано судом.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Ю.В.Яковлев