Справа № 804/14413/15
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
присекретарі судового засідання ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом Приватного підприємства фірми "Владислав" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -
Приватне підприємство фірма "Владислав" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 11000000/2015/300063/2 від 03.08.2015 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з приводу митного оформлення товару з митною вартістю, визначеною за основним методом. Позивач вважає, що ним виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару, надано митному органу всі встановлені Митним Кодексом України документи для обґрунтування заявленої позивачем митної вартості товару. Рішення відповідача про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вважає безпідставними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Звертав увагу суду, що ціна розмитнюваного товару, яка була задекларована позивачем, підтверджується не лише інвойсом, а й експортною митною декларацією та висновком про вартісні характеристики товару, підготовленим спеціалізованою експертною організацією.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що в результаті митного контролю встановлено, що декларантом не підтверджено заявленої митної вартості товару згідно сформованого переліку документів. Отже, відповідач зазначає, що у зв'язку з наявними розбіжностями, відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта надати додаткові документи, митну вартість товару скориговано із застосуванням другорядного резервного методу визначення митної вартості.
Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2015 декларантом Позивача до Дніпропетровської митниці ДФС з метою митного оформлення в режимі «імпорт» було подано митну декларацію (далі - МД) № 110070000/2015/306361 на товар «гальмівні диски в асортименті марки «GLOBER» (далі - Товар).
Митна вартість Товару була заявлена декларантом відповідно до статті 58 Митного Кодексу України за основним методом визначення митної вартості (за ціною угоди) на рівні 1,643365 доларів США за кг.
До митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України подані наступні документи:
1. Картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 110/2012/0001571 від 19.05.2014року;
2. Міжнародна автомобільна накладна (CMR) 802 від 07.07.2015 року;
5. Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 117 від 29.04.2015 року;
6. Калькуляція транспортних витрат397/Т від13.07.2015 року;
7. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка від 13.07.2015;
8. Документ, що підтверджує вартість перевезення товаруРахунок № 150249 від 13.07.2015 року;
9. Документ, що підтверджує вартість перевезення товару Розрахунок витрат від 14.07.2015 року;
10. Прейскурант (прайс-лист) виробника товару до інвойсу VC20150415;
11. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ГО-2391 від 17.07.2015 року;
12. Рахунок-фактура (інвойс) VC20150415A від 15.04.2015 року;
13. Рахунок-фактура (інвойс) VC20150415B від 15.04.2015 року;
14. Пакувальний лист до інвойсу VC20150415A від 15.04.2015 року;
15. Пакувальний лист до інвойсу VC20150415B від 15.04.2015 року;
17. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода № 1 від 27.01.2015 року;
19. Договір (контракт) про перевезення № 016/05/10 віді 1.05.2010 року;
20. Договір (контракт) про перевезення №06/09/22 від05.06.2009 року;
21. Сертифікат відповідності (орган із сертифікації) UA1.163.0047129-15 від 13.07.2015р.;
21. Інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу №2730 від року;
22. Інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2730 від 07.07.2015 року;
23. Інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від07.07.2015 року;
24. Інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару№2730 від 07.07.2015 року;
25. Декларація про походження товаруУС20150415В від 15.04.2015 року;
26. OrderConfirmation проформа від 27.01.2015 року;
28. Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №110070000/0044 від15.07.2015 року;
Під час проведення консультації декларанту запропоновано надати додаткові документи. У звязку з цим декларантом надано рахунок №1310 від 05.07.2015 року на послуги автоперевезення з м. Гамбург (Німеччина) до м.Дніпропетровськ (Україна), платіжне доручення №4149 від 28 липня 2015року, акт виконаних робіт №1310 від 15.07.2015 року.
Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення № 11000000/2015/300063/2 від 03.08.2015 року про коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за методом 2г (резервним методом).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України встановлені наступні методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту:
а) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто метод 1;
- за ціною договору щодо ідентичних товарів, тобто метод 2;
- за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, тобто метод 3;
- на основі віднімання вартості, тобто метод 4;
- на основі додавання вартості (обчислена вартість), тобто метод 5;
- резервний, тобто метод 6.
В ч. 2 ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України закріплені умови застосування вищезазначених методів визначення митної вартості товарів, а саме:
1) основним методом є метод 1, тобто метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування».
Оцінивши розбіжності, зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, та їх можливий вплив на визначення митної вартості за методом, обраним позивачем, Дніпропетровський окружний адміністративний суд приходить до висновку, що зазначені обставини не свідчили про наявність у митного органа обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, з огляду на наступне.
У відповідності до умов контракту покупець розміщує замовлення електронними засобами звязку (електронна пошта, ТесСот) зазначаючи в замовленні асортимент та кількість Товару. В підтвердження замовлення Продавець виставляє «order confirmation» електронними засобами звязку (електронна пошта, ТесСот) та виставляє інвойс. Ціна за Товар встановлена в доларах США, на умовах FOB Qingdao, SHANDONG PROVINCE. Китайська Народна Республіка та CJF Гамбург, Німеччина. На умовах FOB Qingdao, SHANDONG PROVINCE. Китайська Народна Республіка ціна за Товар включає вартість Товару, всі пакувальні матеріали, маркування, витрати на вантажні роботи, підготовку експортних документів для вивозу Товару та інформацію щодо доставки (відповідно до lncoterms-2010). Ha умовах CIF Гамбург, Німеччина ціна за Товар включає, вартість Товару, страхування та доставку Товару до порту призначення, всі пакувальні матеріали, марнування, витрати на вантажні роботи, підготовку експортних документів для вивозу Товару та інформацію щодо доставки (відповідно до lncoterms-2010).
Поставка Товарів здійснюється на умовах FOB Qingdao. SHANDONG PROVINCE, Китайська Народна Республіка або CIF Гамбург, Німеччина або на умовах, що зазначаються в інвойсі на кожну окрему партію Товарів. З кожною партією Товарів, що постачаються за цим Контрактом, Продавець надає належним чином оформлені товарно-супровідні документи: - Інвойс, 2 екз., оригінали; - Пакувальний лист, 2 екз., оригінали; - Копія товарно-супровідних документів.
Після виконання замовлення продавець виставив комерційний інвойс №VC20150415 від 15.04.2015 року та платіжне доручення № 117 від 29.04.2015 року для проведення підприємством попередньої сплати за автозапчастини.
Діставшись порту продавець дізнався, що загальна вага замовленої партії товару перевищувала допустиму норму навантаження на стандартний вантажний автомобіль для транспортування дорогами загального користування. У звязку з чим, за попередньою домовленістю, вантаж із комерційного інвойсу VC20150415 від 15.04.2015 року розділено продавцем на дві частини згідно інвойсів VC20150415A від 15.04.2015 року та VC20150415B від 15.04.2015 року. Відповідно були видані пакувальні листи до цих інвойсів пакувальний лист VC20150415A від 15.04.2015 року та пакувальний лист VC20150415B від 15.04.2015 року.
Отже, під час судового розгляду встановлено, що сума, вказана в інвойсі VC20150415 від 15.04.2015 року, не відповідає сумі, зазначеній у платіжному дорученні № 117 від 29.04.2015 року, оскільки вона є частиною від замовленої партії товару та оплаченої за інвойсом VC20150415 від 15.04.2015 року.
Таким чином, передплачена за інвойсом VC20150415 від 15.04.2015 року, партія товару була попередньо технічно розділена на дві згідно інвойсів VC20150415A від 15.04.2015 року та VC20150415B від 15.04.2015 року, виключно для дотримання вимог законодавства в сфері автомобільного вантажоперевезення, для подальшого транспортування покупцеві.
Процедури повязані з отриманням контейнера та перевантаженням товару, з розділенням його на дві частини, провела компанія RELANA SPEDITION UND LOGISTIK GMBH (Німеччина) за договором №1/15 від 20/01/2015 року.
Вартість даних послуг виставлена в рахунку №150249 від 13.07.2015 року. Платіжне доручення за цим рахунком надати під час митного оформлення не було можливим, оскільки оплата за цим рахунком ще не відбулась (за умовами договору п.3.3 договору №1/15 від 20/01/2015 року оплата здійснюється протягом 60 днів від дати виставлення рахунку, тобто до 13.09.2015 року).
Крім того, в підтвердження обєктивності ціни продавець надіслав на адресу позивача прайс лист, завірений Китайським комітетом сприяння розвитку міжнародної торгівлі Китайської палати міжнародної торгівлі.
Враховуючи зазначені обставини справи та норми права, суд прийшов до висновку, що ПП Фірмою «Владислав» надано вичерпний перелік документально підтверджених відомостей, що піддаються обчисленню та відображають всі обовязкові складові митної вартості, згідно п.2 ст.53 Митного кодексу України.
Разом з тим, підстави, зазначені в рішенні про коригування митної вартості, не свідчили про заявлення позивачем неповних та /або недостовірних відомостей про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів.
З викладеного вище вбачається, що обставини, які вказано відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів, жодним чином не впливають на визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, а тому, прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів, є протиправним та підлягає скасуванню.
Аналіз положень частини третьої статті 53 та статей 54, 58 Митного кодексу України свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також, відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Таким чином, відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено жодного підтвердження тому, що позивач при декларуванні митної вартості товару зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, та що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Необґрунтованим також є визначення відповідачем митної вартості товару на підставі методу №6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД № 11070000/2015/306373 від 23.07.2015р., оскільки, відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Крім того, суд враховує той факт, що в рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначені джерела отримання інформації, тому застосування резервного методу визначення митної вартості з підстав відсутності інформації є необґрунтованим.
Як передбачено статтею 57 МК України кожен наступний другорядний метод визначення митної вартості застосовується тільки у разі якщо митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. І тільки у разі неможливості застосування жодного із другорядних методів застосовується резервний метод у відповідності до ст.64 МК України.
Відповідач в рішенні про коригування митної вартості «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості» не зазначив причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не повинні розцінюватися як достатні доводи обґрунтованості прийнятого відповідачем, як субєктом владних повноважень, рішення.
За таких обставин митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів зазначення митної вартості.
Отже, у відповідача не було законних та обгрунтованих підстав відмовляти позивачу в застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та застосовувати другорядний метод визначення митної вартості № 6 (резервний метод).
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо судового збору, суд, враховуючи ч.1 ст. 94 КАС України, вважає за необхідне присудити з державного бюджету України на користь Приватного підприємства фірми "Владислав" судовий збір в сумі 1218 грн.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Приватного підприємства фірми "Владислав" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 11000000/2015/300063/2 від 03.08.2015 року.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2015 року

Суддя ОСОБА_4