Справа № 352/372/15-а
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/372/15-а
Провадження № 2-а/352/24/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, сільського голови с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області Вари Олександра Петровича про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради, визнання неправомірною бездіяльності сільського голови у розгляді та погодженні проекту землеустрою, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 13.02.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача - сільського голови с. Березівка Вари О.П. про визнання неправомірною бездіяльності сільського голови у розгляді та погодженні проекту землеустрою, зобов'язання вчинити певні дії.

Після збільшення позовних вимог 18.09.2015 р. просила: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Березівської сільської ради, а саме: № 26-1-17/2-12 від 27.05.2012 р. «Про вилучення земельних ділянок у фонд запасу земель сільської ради»; № 7-2-24/2013 від 30.06.2013 р. «Про розгляд колективної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо затвердження проектів землеустрою про відведення земельних ділянок у власність»; п.3 рішення № 8-1-38/2015 від 14.06.2015 р.; № 2-1-39/2015 від 28.08.2015 р. «Про затвердження акту постійно діючої земельної комісії від 14.08.2015 р.»; 2) визнати неправомірною бездіяльність сільського голови с. Березівка у розгляді та погодженні проекту землеустрою щодо відведення позивачці земельної ділянки у власність для ведення ОСГ в урочищі «Ланищі» в с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області; 3) зобов'язати сільського голову розглянути та погодити вказаний проект землеустрою.

Збільшені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона у 2008 р. звернулась у Березівську сільську раду із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ на території с. Березівка в урочищі «Ланищі». Рішенням Березівської сільської ради від 30.05.2008 р. їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення ОСГ на території с. Березівка в урочищі «Ланищі». На підставі вказаного рішення на її замовлення ПП «Західземпроект» виготовив проект землеустрою, який підлягає погодженню сільським головою перед погодженням представниками управління Держкомзему в Тисменицькому районі, СЕС, управління архітектури, а після цього затвердженню на сесії сільської ради. Відповідно до п.14 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова представляє виконавчий комітет сільської ради у відносинах з громадянами, а згідно п.9 ст.33 цього Закону до повноважень виконавчого органу сільської ради у сфері регулювання земельних відносин належить погодження проектів землеустрою. Однак, сільський голова не погодив проект землеустрою, посилаючись на те, що рішення, яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою, є сфальсифікованим, що не відповідає дійсності. У ході судового розгляду її позову відповідач почав посилатись на те, що на тому масиві, де їй виділена земельна ділянка, наявне громадське пасовище, що також не відповідає дійсності; при цьому земельна ділянка занедбана, оскільки вона не може її використовувати до отримання правовстановлюючого документу. Тому незаконним є рішення сільської ради № 2-1-39/2015 від 28.08.2015 р. «Про затвердження акту постійно діючої земельної комісії від 14.08.2015 р.». Під час судового розгляду вона дізналась про рішення Березівської сільської ради № 26-1-17/2-12 від 27.05.2012 р. «Про вилучення земельних ділянок у фонд запасу земель сільської ради» та про рішення № 7-2-24/2013 від 30.06.2013 р., яким їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та внесено доповнення до попереднього рішення щодо вилучення її земельної ділянки. Вказані рішення є незаконними, оскільки земельна ділянка не надавалась їй у користування, тому абсурдним є посилання у рішенні як на підставу його прийняття на невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням; надуманою і голослівною є і друга підстава щодо надання земельних ділянок без відома депутатів сільської ради. Незаконним є також рішення № 8-1-38/2015 від 14.06.2015 р. у частині п.3, згідно якого їй відмовлено у виділенні земельної ділянки для ведення ОСГ на території Березівської сільської ради з огляду на наявність у її матері ОСОБА_7 приватизованих земельних ділянок для ведення ОСГ загальною площею 0,40 га, у її батька ОСОБА_8 земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,28 га та у її чоловіка ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,25 га, що не обробляються.

Позивачка та її представник у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач - сільський голова Вара О.П., який одночасно представляв інтереси другого відповідача - Березівської сільської ради, у судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнав і пояснив, що у його повноваження як сільського голови не входить розгляд та погодження проекту землеустрою, всі питання щодо проекту землеустрою розглядаються колегіально на сесії сільської ради. Земельна ділянка позивачці в натурі не виділена, на тому масиві в урочищі «Ланищі» знаходиться пасовище для громадської худоби, будь-які городи на вказаній площі відсутні. Тому постійно діюча земельна комісія сільської ради не погодила та не підписала акт вибору і обстеження земельної ділянки та акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки позивачці. У зв'язку з необґрунтованістю заявлених позивачкою вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 у 2008 р. звернулась у Березівську сільську раду із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ на території с. Березівка в урочищі «Ланищі». Рішенням Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 30.05.2008 р. їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення ОСГ на території с. Березівка в урочищі «Ланищі» (а.с.7).

Вказане рішення є чинним, не визнано незаконним у встановленому законом порядку, підстави для сумніву в його дійсності відсутні. Суд вважає необґрунтованим твердження сторони відповідача про те, що рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою є незаконним, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в урочищі «Ланищі», де немає городів, а розміщене громадське пасовище. При цьому суд враховує, що сторона не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини. Відповідного рішення сільської ради про виділення урочища «Ланищі» чи його частини під пасовище не надано, а долучені відповідачем фотографії, що містяться в аналогічній адміністративній справі за позовом ОСОБА_4, не можуть бути достовірним підтвердженням вказаної обставини. Оглянуту в судовому засіданні копію плану території Березівської сільської ради (проекту формування території та встановлення меж сільської ради і населеного пункту) без дати і року, не затвердженого у встановленому порядку, із зробленими від руки написами, зокрема, «пасовище» на місці урочища «Ланищі», на яку посилався відповідач, суд не вважає належним доказом.

У відповідності з вимогами ч.7 ст.118 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На підставі рішення від 30.05.2008 р. на замовлення позивачки ПП «Західземпроект» у 2011 р. виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення ОСГ в урочищі «Ланищі» на території с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.6-17).

Судом встановлено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення позивачці земельної ділянки у порушення вимог ч.8 ст.118, 186-1 ЗК України (у редакції ЗУ від 05.11.2009 р., чинній станом на 2010-2012 р.р.) не був поданий районній комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, яка мала надати сільській раді свій висновок щодо погодження проекту або відмови в його погодженні, що підтверджується, зокрема, відсутністю підписів членів комісії в акті вибору та обстеження земельної ділянки.

Частиною 8 ст.118 ЗК України було передбачено, що підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Відповідно до вимог ч.9 ст.118 ЗК України (у редакції ЗУ від 05.11.2009 р.) сільська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( а у разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З огляду на викладене, враховуючи, що ні в ст.118 ЗК України, ні у ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено повноважень сільського голови щодо погодження проекту землеустрою, суд вважає безпідставними заявлені позивачкою вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності сільського голови у розгляді та погодженні проекту землеустрою та зобов'язання сільського голову розглянути і погодити вказаний проект землеустрою.

Перша вимога про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Березівської сільської ради від 27.05.2012 р. № 26-1-17/2-12 «Про вилучення земельних ділянок у фонд запасу земель сільської ради» (а.с.47) вилучено у фонд запасу земель сільської ради земельні ділянки в урочищі «Ланищі», які раніше були надані громадянам у користування для ведення особистого селянського господарства без відома депутатів сільської ради та у зв'язку з їх невикористанням за цільовим призначенням, у тому числі земельну ділянку площею 0,25 га у позивачки ОСОБА_1 згідно доповнення, внесеного рішенням сільської ради від 30.06.2013 р. № 7-2-24/2013 (а.с.50).

Суд вважає вказані рішення незаконними з огляду на необґрунтованість та голослівність вказаних у першому рішенні підстав для вилучення земельних ділянок, оскільки спірна земельна ділянка не надавалась позивачці у користування, тому нею не використовується за цільовим призначенням; рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є чинним. Підставою для винесення другого рішення від 30.06.2013 р. було незаконне перше рішення від 27.05.2012 р.; вказана у п.1 рішення від 30.06.2013 р. відмова сільської ради у задоволенні колективної заяви щодо затвердження проектів землеустрою суперечить вимогам ч.ч. 9, 10 ст.118 ЗК України, відповідно до яких у результаті розгляду такої заяви орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову у передачі земельної ділянки у власність.

Згідно п.3 рішення Березівської сільської ради від 14.06.2015 р. № 8-1-38/2015 (а.с.71) позивачці відмовлено у виділенні земельної ділянки для ведення ОСГ на території Березівської сільської ради з огляду на наявність у її матері ОСОБА_7 приватизованих земельних ділянок для ведення ОСГ загальною площею 0,40 га, у її батька ОСОБА_8 земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,28 га та у її чоловіка ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,25 га, що не обробляються. Вказаний пункт рішення суперечить чинному рішенню сільської ради від 30.05.2008 р., наведені у ньому підстави для відмови не відповідають вимогам ч.7 ст.118 ЗК України.

Щодо останнього оскаржуваного рішення Березівської сільської ради від 28.08.2015 р. № 2-1-39/2015 «Про затвердження акту постійно діючої земельної комісії від 14.08.2015 р.» (а.с.83), то суд зазначає, що на розгляді у сільській раді знаходилось колективне звернення мешканців с. Березівка ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яке зареєстроване у виконкомі сільської ради 11.09.2014 р. (а.с.29). Тому незрозумілим є акт постійно діючої земельної комісії від 14.08.2015 р. (а.с.84). Сільська рада у відповідності з вимогами ч.9 ст.118 ЗК України повинна була не затверджувати акт комісії, а вирішити по суті колективну заяву про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, прийнявши рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову у передачі земельної ділянки у власність.

Відповідно до вимог ч.11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач, на якого згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у випадку заперечення проти адміністративного позову, не довів правомірності оскаржуваних позивачкою рішень; враховуючи рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009, згідно якої орган місцевого самоврядування не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, - суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних рішень від 27.05.2012 р., 30.06.2013 р. та 28.08.2015 р. у частині, що стосується позивачки, які в цій частині слід скасувати, та п.3 рішення від 14.06.2015 р., що підлягає до скасування.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 118, 186-1 ЗК України, ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати рішення Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області у частині, що стосується ОСОБА_1, а саме:

- рішення від 27.05.2012 р. № 26-1-17/2-12 «Про вилучення земельних ділянок у фонд запасу земель сільської ради» ;

- рішення від 30.06.2013 р. № 7-2-24/2013 «Про розгляд колективної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо затвердження проектів землеустрою про відведення земельних ділянок у власність»;

- рішення від 28.08.2015 р. № 2-1-39/2015 «Про затвердження акту постійно діючої земельної комісії від 14.08.2015 р.».

Визнати неправомірним та скасувати п.3 рішення Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 14.06.2015 р. № 8-1-38/2015.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча М.М.Хоминець

Постанова у повному обсязі виготовлена 15 жовтня 2015 року.