Справа № 2а-3908/09
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. Справа № 30759/10

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області про скасування постанови про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ :

21 квітня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області (далі ТУ Головавтотрансінспекція в Рівненській області) за № 0161 від 09.04.2009 року про застосування до нього фінансових санкцій у розмірі 510,00 грн. за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки на транспортний засіб.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2009 року вказаний позов повністю задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що провадження у справі було відкрито без дотримання правил предметної підсудності і розглянуто неповноваженим судом. Вказує на те, що позивач ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності, оскільки вчинив не адміністративне правопорушення, а порушення у сфері господарювання, відповідальність за яке є господарсько-правовою санкцією. Просить врахувати, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд помилково керувався нормами КУпАП, який до даного спору немає жодного відношення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивача з порушенням вимог ст.ст. 256, 280 КУпАП було притягнуто до адміністративної відповідальності за недотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Крім того, всупереч положень ст.ст. 2, 71 КАС України відповідач не спростував його доводів належними доказами і не довів правомірності свого рішення.

Проте, зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, лише частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що постановою начальника ТУ Головавтотрансінспекція в Рівненській області № 0161 від 09.04.2009 року до позивача на підставі абзацу 4 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано фінансові санкції у розмірі 510,00 грн. за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки на транспортний засіб.

Таким чином, оскаржуваним рішенням відповідача ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не за вчинення адміністративного правопорушення, як помилково вважає суд першої інстанції. При цьому застосоване до нього за таке порушення покарання є фінансовою санкцією, а не адміністративним стягненням, що передбачене КУпАП.

За правилами предметної підсудності адміністративних справ вирішення даного публічно-правового спору належить до компетенції окружного адміністративного суду.

Однак, всупереч вимогам ст. 18 КАС України справа була розглянута місцевим загальним судом, тобто неповноважним судом, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України є підставою для скасування прийнятої постанови і ухвалення нового рішення.

Вирішуючи адміністративний позов ОСОБА_1 по суті, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» (Закон № 2344-III) цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування.

У складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту та урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює зокрема:

державний контроль за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;

державний контроль за недопущенням надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільними перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби, що при цьому використовуються, який здійснюється на автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, на стоянках таксі, у місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів.

Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок), пунтоком 1 якого встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими субєктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Усі інші положення вищезазначеного Порядку беззаперечно вказують на те, що реалізація Головавтотрансінспекцією та її територіальними органами на місцях своїх повноважень у сфері державного контролю за автомобільним транспортом, зокрема, щодо проведення планових, позапланових і рейдових перевірок, оформлення результатів таких перевірок та застосування до порушників фінансових санкцій, можлива лише щодо субєктів господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, в тому числі фізичних осіб підприємців.

Разом із тим, постановою відповідача за № 0161 від 09.04.2009 року передбачені абзацом 4 ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III фінансові санкції за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки на транспортний засіб були застосовані до ОСОБА_1, як до фізичної особи, яка не має статусу субєкта господарювання.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене апеляційний приходить до переконання, що ТУ Головавтотрансінспекції в Рівненській області, застосовуючи до позивача фінансові санкції у розмірі 510,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, діяло не на підставах, визначених законами України, та поза межами своїх повноважень, тобто неправомірно, а тому винесена ним постанова № 0161 від 09.04.2009 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2009 року у справі № 2а-3908/09 скасувати і прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Рівненській області № 0161 від 09 квітня 2009 року про застосування до позивача ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 510 (пятсот десять) грн. на підставі абзацу 4 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2