Справа № 813/4231/14
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Справа № 876/10497/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника відповідача Холявки І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року справі за позовом приватного підприємства «Марка Галичини» до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів (тепер ДФС) у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ПП «Марка Галичини» звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.06.2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 22 005 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 548 841,44 грн.

Позивач посилався на невідповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам законодавства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 03.06.2014 року № в частині збільшення ПП «Марка Галичина» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 15 512,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3878,15 грн., всього на суму 19390,76 грн.

Постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову оскаржила ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що позивачем допущено перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у листопаді 2012 році, в зв'язку із чим податковим органом правомірно донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість з листопада 2012 року.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

У справі встановлено, що ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Марка Галичини» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.06.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 15.06.2012 р. по 31.12.2013 р. за результатами якої складено акт від 20.05.2014 р. № 1056/22-01/38243698.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Марка Галичини» вимог п. 135.1, п.135.2, пп.135.5.5 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ із внесеними змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 17604 грн.;

п.180.1 ст. 180, п.181.1 ст. 181, п.182.1 ст. 182, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.183.1, п.183.2, п.183.7, п.183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 439073,15 грн., у тому числі за листопад 2012 р. на суму 15512,61 грн., грудень 2012 р. на суму 53060,30 грн., січень 2013 року на суму 67698,22 грн., лютий 2013 р. на суму 59527,30 грн., березень 2013 р. на суму 75059,72 грн., квітень 2013 р. на суму 94677,09 грн., травень 2013 р. на суму 58554,61 грн., червень 2013 р. на суму 14983,30 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 03.06.2014 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП «Марка Галичини» з податку на прибуток на 22005 грн., з яких 17604 грн. за основним платежем, 4401 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення від 03.06.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість в сумі 548841,44 грн. (439073,15 грн. за основним платежем, 109768,29 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом зроблено вірний висновок про перевищення позивачем загальної суми від здійснення операцій в розмірі 300000 грн. у листопаді 2012 року, що відповідно до ст. 181 ПК України супроводжувалось його обов'язком зі сплати податку на додану вартість, однак, помилково здійснено йому донарахування вказаного податку з листопада 2012 року, оскільки зобов'язання підлягає нарахуванню з наступного місяця за місяцем, в якому здійснено таке перевищення, тобто з грудня 2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, законність прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.06.2014 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП «Марка Галичини» з податку на прибуток на 22005 грн. в апеляційній інстанції не оспорюється, тому перевірці підлягає тільки законність прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.06.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість в сумі 548841,44 грн. (439073,15 грн. зобов'язання за основним платежем, 109768,29 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Податкове зобов'язання з податку на додану вартість нараховано у зв'язку із тим, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у листопаді 2012 року перевищила 300 000 грн., у зв'язку із чим, позивач, згідно ст. 181 ПК України повинен був зареєструватися платником ПДВ та сплатити відповідний податок, проте цього не зробив.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, зазначає наступне.

Пунктом 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх дванадцяти календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 цього розділу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. Така заява подається до органу державної податкової служби не пізніше ніж 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсяг оподатковуваних операцій понад 300000,00 грн. (згідно з п. 183.1, 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, особа, яка підлягала обов'язковій реєстрації згідно п. 183.2 ст. 183 ПК України несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника.

Для зареєстрованого платника ПДВ передбачено, що відповідно до п. 49.18 ст. 49 ПКУ податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника на підставах, визначених п. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5,54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника штрафу у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З наведених норм видно, що платник податку за порушення порядку та строку сплати ПДВ несе відповідальність за несплату ПДВ за будь-який звітний період, у якому відбулося порушення, у зв'язку із чим, позивач не може бути звільнений від відповідальності за несплату вказаного податку за листопад 2012 року.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням зібраних по справі доказів, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є законними та обґрунтованими і спростовують рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому позов задоволенню не підлягає.

Пунктом четвертим частини 1 статті 202 КАС України передбачено, що підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року у справі №813/4231/14 та прийняти нову постанову, якою позивачу у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський