Справа № 348/1366/14-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 876/7582/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09.06.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила:

Визнати неправомірною дію Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії та зменшенні її розміру згідно розпорядження №146158 від 05.03.2013;

Визнати незаконним та скасувати розпорядження №146158 від 05.03.2013 року Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі, що відповідає розрахунку її розміру до прийняття розпорядження від 05.03.2013 р. (але з урахуванням всіх доплат та індексацій);

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з 28 лютого 2013 року по червень 2014 року з урахуванням всіх доплат та індексацій.

Вилучити з пенсійної справи ОСОБА_1 сумнівний «документ» ОАО «Арктикнефтгазтрой» від 21 грудня 2012 року № 25/4203;

Зобов'язати УПФУ надати ОСОБА_1 копії всіх розрахунків з нарахувань пенсії, надбавок, доплат, індексацій тощо, нарахування та виплата яких встановлена законодавством України за період з 28.04.1998 р. по 28.06.2014 року.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2014 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження №146158 від 05.03.2013 року Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із постановою її оскаржили ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова підлягає до скасування, оскільки судом при вирішенні даної справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Звертає увагу на те, що суд застосовує статтю 13 «Пенсії за віком на пільгових умовах» Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Проте, апелянт звертає увагу на те, що їй призначено не пільгову, а звичайну - трудову пенсію за віком .

Також вважає, що суд першої інстанції помилково посилається на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 -IV (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 2004 року і його норми не застосовувалися для призначення їй у 1998 році пенсії. Покликається на норми статтей 65 та 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у відповідності до яких проводився розрахунок призначеної у 1998 році пенсії за віком. Вказані норми зазначають, що у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Апелянт - Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що постановою Надвірнянського районного суду від 13 вересня 2013 року відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі у задоволенні адміністративного позову до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії в сумі 74613,79 грн.. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі залишено без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2013р. - без змін. 12.12.2013 року подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України. Ухвалою суду касаційної інстанції від 20.12.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження, у зв'язку з тим, що доводи та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, про те, що судами при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права. У зв'язку з чим, дану переплату знято з обліку та списано.

Вважає, що при винесенні Постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2014 року судом не враховано покликання представника управління, про те, що у червні 2013 року управління зверталось до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії у розмірі 74613,79 грн. Судами першої, другої та касаційної інстанцій відмовлено управлінню у відшкодуванню переплати пенсії, оскільки в судових засіданнях вини Відповідача не було доведено. Однак, при цьому судами всіх інстанцій ніде не зазначалось, що управління неправомірно зменшило розмір пенсії позивачу.

Враховуючи наведене, просить суд апеляційної інстанції постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 28.04.1998 р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» при стажі роботи 35 років 2 місяці. Заробітну плату для обчислення розміру пенсії враховано за період роботи з 01.11.1994 р. по 31.10.1996 р. (довідка від 12.02.1998 p., видана управлінням механізації № 7 AO «Арктикнефтегазстрой» Російської Федерації). Довідки видані на підставі особових рахунків із зазначенням про проведення утримань в Пенсійний фонд.

Встановлено, що при перегляді територіальним управлінням Фонду пенсійних справ з високими показниками розміру заробітної плати, 01.11.2012 р. був надісланий запит в Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в Надимському районі Ямало-Ненецького автономного округу для проведення зустрічної перевірки достовірності відображення сум заробітку ОСОБА_1 згідно з первинними документами.

Після надходження акту перевірки та довідки про заробіток було встановлено, що заробітну плату за період з 01.11.1994 р. по 31.10.1996 р. в Російській Федерації первинно було видано з врахуванням північної надбавки та районного коефіцієнту, що призвело до завищеного розміру пенсії.

Обчислення пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок провадиться лише за період роботи до 01.01.1992 р., оскільки Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» було передбачено, що в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, обчислення заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводиться із виключенням сум районних коефіцієнтів та північної надбавки.

Відповідно з 01.03.2013 року позивачу по справі було проведено перерахунок пенсії відповідно до довідки про зарплату від 21.12.2012 року №25/4203 видану ВАТ «Арктикнефтегазстрой» РФ розмір пенсії становить відповідно 2726 грн.48 коп., а до 01.03.2013 року- 3852 грн.48 коп..

Також матеріалами справи встановлено, що 25.10.2013 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про результати розгляду скарги ОСОБА_1, яким на підставі розгляду документів комісією в частині виплати пенсії в попередньому розмірі відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що суб'єкт владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області не вправі було передчасно приймати рішення - розпорядження №146158 від 05.03.2013 року щодо зменшення розміру пенсії позивачці, тобто до вирішення їхнього спору про стягнення з останньої суми переплати пенсії.

З такими висновками колегія суддів не погоджується та зазначає наступне.

На підставі ст.96 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - ІV особам, які проживають у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховується фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

При вибутті цих осіб у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 і 78 цього Закону.

Обчислення пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок проводиться лише за період роботи до 01.01.1992 року, оскільки частиною третьою статті 96 Закону Союзу Радянських Соціалістичних Республік від 15 травня 1990 року № 1480-I «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» передбачено, що при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Слід звернути увагу на те, що ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення до заробітної плати північної надбавки та районного коефіцієнта.

Тобто, вказаним було передбачено, що з 01.01.1992 в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі обчислення заробітної плати, із якої призначаються пенсії, проводиться за виключенням районного коефіцієнту та північної надбавки.

Обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки проводиться за періоди роботи до 01.01.1992 року.

Одночасно, слід зазначити, що оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції не враховано ту обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки із позовною заявою про скасування розпорядження від 05.03.2013 року звернулась тільки 09.06.2014 року, тобто по закінченні встановленого законодавством 6-ти місячного терміну для звернення за захистом своїх прав та не надала доказів того, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року та рішенні в справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» від 22 жовтня 1996 року Європейським Судом з прав людини вказано на те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 41, 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2014р. у справі № 348/1366/14-а скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії у справі № 348/1366/14-а - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В.Гуляк

Л.Я. Гудим