Справа № 813/1938/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Київ К/800/8750/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 р.

у справі № 876/7983/14

за позовом Корпорації «Корпорації будівельних підприємств «Львівінвестбуд»

до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Корпорація «Корпорація будівельних підприємств «Львівінвестбуд» (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Сихівському районі м. Львова) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Сихівському районі м. Львова № від 04.02.2014 року в частині збільшення Корпорації «Корпорації будівельних підприємств «Львівінвестбуд» суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період грудень 2010 року на суму - 531 368 грн. основного платежу, 132 842 - штрафних санкцій. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у Сихівському районі м. Львова, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 р., а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 р. залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Ата» за грудень 2012 року та ПП «Екоенергобуд» за грудень 2010 року, за результатами якої складено акт від 22.01.2014 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем п.198.1, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту на 544693 грн.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 680866 грн., в тому числі основний платіж - 544693 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 136173 грн.

Суд апеляційної інстанції визнав частково обґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п. 201.1 ст. 202 Податкового кодексу України для платників ПДВ звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

В п. 49.18 ст. 49 та ст. 203 Податкового кодексу України податкові декларації крім випадків передбачених цим Кодексом подаються за базовий звітний ( податковий ) період що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного ( податкового ) місяця.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, останнім днем граничного строку подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року є 20.01.2011 р. Водночас податкова декларація по податку на додану вартість за грудень 2010 р. подана позивачем 18.01.2011 року.

Отже, строки давності в 1095 днів в межах якого контролюючий орган вправі був визначити суму грошового зобов'язання щодо податку на додану вартість за грудень 2010 р. закінчився 21.01.2014 р., що виключає можливість податкового органу визначити позивачу грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суд апеляційної інстанції вірно застосував норми матеріального права, отже, прийняте податковим органом спірне податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2014 року в частині збільшення позивачу суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період грудень 2010 року на суму - 531 368 грн. основного платежу та 132 842 грн. - штрафних санкції є неправомірним.

В частині відмови в задоволенні позову Корпорації «Корпорації будівельних підприємств «Львівінвестбуд» сторонами рішення апеляційної інстанції в касаційному порядку не оскаржувалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області відхилити.

2.Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун