Справа № 809/4079/14
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Справа № 876/4061/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ЗАТ «Падана Кемікал Компаундс» до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в м. Івано-Франківську про скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, скасування рішень про визначення митної вартості товарів та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2010 року позивач - ЗАТ «Падана Кемікал Компаундс» звернулося з позовом в суд до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, третьої особа на стороні відповідача Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області, в якому просило скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 206040000/0/00013 від 03.02.2010 року, № 206040000/0/00017 від 05.02.2010 року та № 206040000/0/00022 від 12.02.2010 року, та просив скасувати рішення про визначення митної вартості товарів за № 206000006/2010/000097/2 від 03.02.2010 року, за № 206000006/2010/000106/2 від 05.02.2010 року та № 206000006/2010/000143/2 від 12.02.2010 року, оскільки в порушення статті 266 Митного кодексу України визначено митну вартість смоли полівінілхлориду (далі - ПВХ) марки S-5000 після митного оформлення з 1,0 дол. США на 1,11 дол. США за 1 кг., внаслідок чого позивачем переплачено 46532,69 грн. митних платежів.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликалося на те, що відповідач Івано-Франківська митниця необґрунтовано здійснила визначення митної вартості товарів, які ввозилися позивачем на територію України, оскільки на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів була надано всі необхідні документи. Надані декларантом документи підтверджували ціни на товар, що ним ввозилися відповідно до яких і було визначено митну вартість товару.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено; скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.02.2010 року №206040000/0/00013, від 05.02.2010 року №206040000/0/00017, від 12.02.2010 року №206040000/0/00022; скасовано рішення про визначення митної вартості товару Івано-Франківської митниці від 03.02.2010 року №206000006/2010/000097/2, від 05.02.2010 року №206000006/2010/000106/2, від 12.02.2010 року №206000006/2010/000143/2; стягнуто з Державного бюджету України на користь «Падана Кемікал Компаундс» (І. к. 30408081, Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Ямниця) 46 532,69 грн. переплачених митних платежів.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Івано-Франківська митниця Державної митної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржену постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при здійснення контрольних функцій митниця діяла виключно в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством. Таким чином, судом першої інстанції проігноровано норми Митного кодексу України та Порядку взаємодії підрозділів митниці при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, що містять об»єкти права інтелектуальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №647.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 07.06.1999 року Закрите акціонерне товариство «Падана Кемікал Компаундс» зареєстроване Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як юридична особа.

09.10.2007 року позивачем укладено контракт за №44/2007 з компанією «BORSODCHEM Ztr.» (Угорщина), згідно якого Закритим акціонерним товариством «Падана Кемікал Компаундс» придбано смолу ПВХ типу ONGROVIL S-5000.

Згідно з умовами Контракту кількість та асортимент кожної партії товару, а також ціна товару визначається сторонами та фіксується в Додатках до Контракту (загальна кількість товару згідно даного контракту становить 90 тонн за ціною близько 160 000 дол. США), при цьому поставка товару (смоли ПВХ S-5000) здійснюється компанією на умовах СІР Ямниця у відповідності до Правил Інкотермс 2000.

Відповідно до додаткових угод №6 від 30.12.2009 року до Контракту №44/2007 від 09.10.2007 року останній продовжено до 31.01.2010 року та №6 від 06.01.2010року до Контракту № 44/2007 від 09.10.2007 року останній продовжено до 31.12.2010 року та збільшено суму вартості товарів, які поставляються згідно цього Контракту на 8 000 0000 дол. США.

Згідно додатків, до вказаного Контракту, № 44 від 13.01.2010 року та № 45 від 13.01.2010 року позивачем придбано товар в кількості 240 тонн та 19,80 тонн за ціною 1,000 дол. США на суму 240 000,00 дол. США та 19 800,00 дол. США відповідно.

04.02.2010 року було продовжено Контракт № 44/2007 від 09.10.2007 року шляхом підписання Контракту №7/2010.

Судом встановлено, що в лютому 2010 року Закритим акціонерним товариством «Падана Кемікал Компаундс» імпортовано на митну територію України товар згідно митних декларацій: №206040000/0/00013 від 03.02.2010 року, №206040000/0/00017 від 05.02.2010 року, №206040000/0/00022 від 12.02.2010 року, №206040000/2010/000415 від 18.02.2010 року, №206040000/2010/000451 від 22.02.2010 року, №206040000/2010/000453 від 22.02.2010 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що якщо митна вартість не може бути визначена згідно з положенням статей 267-272, то вона повинна визначатися відповідно до положень статті 273 за резервним методом (п. 1.6 Методичних рекомендацій). Однак, в порушення вищевказаних норм Митного кодексу України та Методичних рекомендацій, відповідачем не зазначеного жодної законної підстави, яка б доводила ту обставину, що неможливо визначити митну вартість товару позивача за першим методом.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими виходячи з наступного.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Як встановлено ст. 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 МК України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України, шляхом подання декларації митної вартості.

Статтею 265 МК України встановлено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Як зазначено в ст. 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Кожен наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі неможливості застосування жодного з методів 1-5, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Відповідно до статті 267 МК України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов»язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Положеннями частини третьої статті 266 МК України встановлено, що якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Цією ж статтею передбачається, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов»язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

В порушення вищевказаних норм Митного кодексу України та Методичних рекомендацій, відповідачем не зазначеного жодної законної підстави, яка б доводила ту обставину, що неможливо визначити митну вартість товару позивача за першим методом.

Після повідомлення декларанта про те, що митна вартість товару не може бути визначена за допомогою першого методу, без проведення процедури консультацій відповідачем відразу визначено митну вартість товару за резервним методом, без будь-яких спроб визначити митну вартість товару за допомогою 2, 3, 4, 5 методів.

Крім того, Івано-Франківською митницею не подано жодного доказу про те, що не було можливості визначити митну вартість імпортованого позивачем товару за допомогою послідовного застосування 2, 3, 4, 5 методів, що є порушенням частини 5 статті 266 Митного кодексу України, де зазначено, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо позовних вимог Товариства до Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про зобов»язання повернути надміру сплачених до державного бюджету митних платежів в сумі 46 532,69 грн., то такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 264 Митного кодексу визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов»язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов»язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення (затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364) та Порядком взаємодії (затверджений наказом Державної митної служби України Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362), на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому за Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов»язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-21а14.

Крім того, у постанові від 7 вересня 2012 року (справа № 21-242а12) Верховний Суд України висловив таку правову позицію: аналіз статті 266 МК, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2006 року № 1766, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. З урахуванням наведеного суд, постановляючи рішення про стягнення надмірно сплачених митних платежів, фактично визначає митну вартість ввезеного товару, чим підміняє митний орган.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України задовольнити частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №809/4079/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03.02.2010 року №206040000/0/00013, від 05.02.2010 року №206040000/0/00017, від 12.02.2010 року №206040000/0/00022.

Визнати протиправними та скасувати рішення про визначення митної вартості товару Івано-Франківської митниці від 03.02.2010 року №206000006/2010/000097/2, від 05.02.2010 року №206000006/2010/000106/2, від 12.02.2010 року №206000006/2010/000143/2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.10.2015 року.