Справа № 816/2915/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/2915/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Висоти І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернулась до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2015 №/1228, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 34000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновку фактичної перевірки, проведеної в магазині "Маркет-Опт" (АДРЕСА_1), щодо реалізації ФОП ОСОБА_3 тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій. Стверджувала про неправомірність висновків перевірки, оскільки нею не здійснюється реалізація тютюнових виробів та алкогольних напоїв, а продавець ОСОБА_4 не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на результати фактичної перевірки господарського об'єкту ФОП ОСОБА_3, оформленої актом від 02.04.2015. Зазначив, що перевірку проведено у присутності продавця ОСОБА_4, яка своїм підписом у описі грошових коштів засвідчила факт перебування у трудових відносинах з позивачем.

У ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала з підстав та мотивів, наведених у письмовому запереченні, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ, є платником єдиного податку ІІ групи, основний вид економічної діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами /а.с. 24-28/.

Співробітниками Головного управління Міндоходів у Полтавській області, на підставі наказу від 24.03.2015 №265 та відповідно до направлень від 24.03.2015 №№545-549, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 за місцем фактичного провадження діяльності - магазину "Маркет Опт", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 63-66/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті від 02.04.2015 (реєстраційний номер від 08.04.2015 №0043/16/03/22/НОМЕР_1, бланк №0000186) порушення позивачем вимог частини дванадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій /а.с. 61/.

На підставі зазначеного висновку акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 22.04.2015 винесено податкове повідомлення-рішення №/1228, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 34000,00 грн /а.с. 9-10/.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як визначено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, - у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Полтавській області 24.02.2015 отримано лист Решетилівського селищного голови ОСОБА_5 від 24.02.2015 вих. №02-32/121, за змістом якого повідомлено про ймовірні порушення вимог податкового законодавства суб'єктами господарювання, що здійснюють підприємницьку діяльність у магазині "Маркет Опт" за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 59/.

24.03.2015 в.о. начальника Головного управління ДФС у Полтавській області видано наказ №265 "Про проведення фактичної перевірки", яким вирішено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 за місцем фактичного провадження діяльності, а саме - магазин "Маркет Опт" за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 63/.

За приписами пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Так, фактичну перевірку позивача проведено п'ятьма співробітниками Головного управління ДФС у Полтавській області /а.с. 61, 63-66/.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Матеріалами справи підтверджено, що направлення на перевірку та копію наказу про її проведення вручено під підпис ОСОБА_4 (особі, що здійснює розрахунки в магазині).

Таким чином, відповідачем дотримано порядок проведення фактичної перевірки.

До того ж, суд зазначає, що законний інтерес платника податків в проведенні контролюючим органом перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його права не допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, фахівці податкової інспекції були допущені до перевірки, здійснили перевірку та зафіксували у відповідному акті факт реалізації позивачем алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності ліцензій.

З приводу посилань позивача на існування мораторію на проведення позапланових перевірок суб'єктів малого бізнесу, суд зазначає наступне.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Отже, мораторій на проведення перевірок не поширюється на перевірки дотримання платниками податків норм законодавства з питань наявності ліцензій.

В силу підпункту 191.1.16 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про наявність у відповідача підстав для проведення фактичної перевірки господарської одиниці, в якій здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3

Щодо суті спору судом встановлено, що підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є виявлений в ході проведення перевірки магазину "Маркет Опт", розташованого у АДРЕСА_1, факт реалізації продавцем ОСОБА_4 через касу №4 пачки сигарет "Monte Karlo", пачки сигарет "Winston XS Silver" та пляшки горілки "Козацька рада класична" без наявності відповідних ліцензій.

За твердженням відповідача, наведене є порушенням частини дванадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Заперечуючи проти таких тверджень, позивач зазначає, що вона не здійснює реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв у магазині "Маркет Опт", продукція даного виду належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6, який має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, продавець ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_6

Оцінюючи наведені твердження сторін, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в ході проведення 24.03.2015 фактичної перевірки господарського об'єкту - магазину "Маркет Опт" співробітниками Головного управління Міндоходів у Полтавській області на касі №4 придбано пачку сигарет "Monte Karlo", пачку сигарет "Winston XS Silver" та пляшку горілки "Козацька рада класична", про що касиром видано чеки №№239, 251 /а.с. 62/.

Позивач не заперечує факту здійснення нею реалізації товарів у магазині "Маркет Опт" через касу №4.

Матеріалами справи підтверджено, що 24.03.2015 реалізацію товарів через касу №4 у магазині "Маркет Опт" здійснювала продавець-касир ОСОБА_4

У залучених до матеріалів справи копіях опису грошових коштів від 24.03.2015 та направлень від 24.03.2015 №№545-549 містяться записи наступного змісту: "ОСОБА_4, продавець каса №4 ФОП ОСОБА_3, магазин "Маркет Опт", АДРЕСА_1", "ОСОБА_4, особа, що здійснює розрахунки в магазині "Маркет Опт", АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_3, каса №4" /а.с. 62, 64-66/.

Опис грошових коштів від 24.03.2015 та направлення на перевірку від 24.03.2015 №№545-549 містять власноручний підпис ОСОБА_4 Даний факт визнано ОСОБА_4 в судовому засіданні в ході надання пояснень у якості свідка.

Враховуючи наведене, суд вважає підтвердженим факт реалізації ОСОБА_4 24.03.2015 тютюнових виробів та алкогольних напоїв від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_3

Посилання позивача на довідку Кременчуцької філії ПАТ КБ "Приватбанк" від 28.08.2015 вих. №Е.КМ.0.0.0.0/19-419 /а.с. 75/ про реалізацію товарів у магазині "Маркет Опт" через один термінал безготівкових розрахунків наведених вище обставин не спростовують.

З приводу посилань позивача на копію трудового договору від 23.05.2015 №6, суд звертає увагу на наступне.

За приписами частини першої статті 24 Кодексу законів про працю трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, окрім іншого, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Відповідно до пункту 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 №260 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 14.10.2010 №320) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за №554/5745, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Згідно з пунктом 5 вказаного Порядку відповідальна особа центру зайнятості в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) трудового договору, а у разі відсутності працівника при проведенні реєстрації трудового договору - в день подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку, реєструє його у книзі реєстрації трудових договорів за формою, згідно з додатком. Трудовому договору присвоюється номер, за яким він зареєстрований у книзі, і ставиться дата його реєстрації.

А в силу пункту 6 згаданого Порядку відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про реєстрацію трудового договору, зробленого в книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох примірниках трудового договору запис: "Трудовий договір зареєстрований "дата" місяць рік N (найменування центру зайнятості) М.П. підпис, (прізвище, ім'я, по батькові посадової особи центру зайнятості)".

Дослідивши в судовому засіданні надану позивачем копію трудового договору від 23.03.2015 №6 суд звертає увагу на те, що на ньому відсутня відмітка про реєстрацію трудового договору в державній службі зайнятості.

До того ж, зі змісту трудового договору встановлено, що його укладено у двох примірниках, тоді як пунктом 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю встановлено необхідність укладення трудового договору у трьох примірниках.

За вищевикладених обставин, суд не приймає копію трудового договору від 23.03.2015 №6 в якості належного доказу у справі.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у акті перевірки, окрім іншого, зафіксовано факт порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України /а.с. 61 - зворот/.

Так само суд не приймає в якості належного доказу письмові пояснення ОСОБА_4, за змістом яких остання стверджує про перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_6 /а.с. 19/. При цьому суд виходить з того, що факт реалізації продавцем ОСОБА_4 тютюнових виробів та алкогольних напоїв через касу №4 магазину "Маркет Опт" знайшов своє підтвердження матеріалами справи, а будь-які пояснення вказаної особи не можуть сприйматись як належний доказ у справі з огляду на її перебування у трудових відносинах з власниками господарської одиниці.

З аналогічних підстав судом не прийнято пояснення ОСОБА_4, надані останньою в судовому засіданні.

Стосовно посилань позивача на відомості податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ), суд звертає увагу на те, що він не містить відомостей про виплату доходу та сплату податку відносно гр. ОСОБА_4, податковий номер останньої (НОМЕР_2) у розрахунку відсутній /а.с. 40-41/.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що спеціальними у спірних відносинах є норми Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно з частиною дванадцятою статті 15 якого роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

У відповідності до абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Аналізуючи наведені положення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" суд зазначає, що застереження відносно перевірки наявності ліцензій стосується саме фактів реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв, штрафні (фінансові) санкції до особи застосуються саме в разі виявлення фактів реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв без відповідних ліцензій.

Враховуючи викладене, суд відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на те, що придбання тютюнових виробів та алкогольних напоїв для їх подальшої реалізації здійснено ФОП ОСОБА_6

Суд вкотре акцентує увагу на тому, що визначальним у спірних відносинах є встановлення саме факту реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності у особи, що здійснює таку реалізацію, відповідних ліцензій.

ФОП ОСОБА_3 проти відсутності у неї ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями не заперечує.

Факт здійснення продавцем-касиром ОСОБА_4 24.03.2015 реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв через касу №4 магазину "Маркет Опт", на якій здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3, підтверджено матеріалами справи у їх сукупності та не спростовано позивачем.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про правомірність доводів Кременчуцької ОДПІ про порушення позивачем вимог частини дванадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що спірним рішенням позивача зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції за реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій в розмірі 34000,00 грн.

Як встановлено зі змісту розрахунку штрафних (фінансових) санкцій /а.с. 10/, при визначенні розміру штрафних (фінансових) санкцій контролюючий орган виходив з необхідності їх застосування окремо щодо фактів роздрібної торгівлі без відповідних ліцензій алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Однак, суд не погоджується з таким застосуванням відповідачем положень абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки системний аналіз даної норми закону є підставою для висновку про те, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій законодавцем розглядається як одне порушення.

Аналогічний наведеному висновок міститься у постанові Вищого адміністративного суду України від 26.03.2012 (номер судового рішення в ЄДРСР 24810125) та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.05.2014 (номер судового рішення в ЄДРСР 39472161).

Виходячи з наведеного, відповідач безпідставно розрахував розмір штрафних (фінансових) санкцій, виходячи з необхідності їх застосування окремо щодо реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв.

А відтак, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 22.04.2015 №/1228 необхідно скасувати в частині застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000,00 грн.

Варто зазначити, що у спірному рішенні відповідач помилково послався на застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", адже відповідальність за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій визначено статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" /а.с. 9/.

Однак, оскільки вказана помилка не впливає на суть виявленого порушення, підстави для скасування спірного рішення з наведеної обставини - відсутні.

Твердження позивача про відсутність у відповідача повноважень щодо застосування штрафів за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є безпідставними, оскільки згідно з частиною четвертою статті 17 згаданого Закону рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Стосовно посилань позивача на невідповідність прийнятого рішення формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 "Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В силу підпункту 191.1.16 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Враховуючи наведене вище, у разі встановлення контролюючим органом порушення платником податків законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів такий орган зобов'язаний застосувати до платника штрафні (фінансові) санкції, про що приймає податкове повідомлення-рішення.

Відтак, посилання позивача на невідповідність оспорюваного рішення формі, затвердженій Порядком №790, є безпідставними.

Зважаючи на те, що оспорюване рішення є правовим актом індивідуальної дії та згідно з частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 22.04.2015 №/1228 в частині застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000,00 грн.

Отже, позов необхідно задовольнити частково.

Судові витрати належить розподілити відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, в силу приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату звернення позивача до суду з даним позовом) з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 822,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 22 квітня 2015 року №/1228 в частині застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 91 (дев'яносто одна) гривня 35 (тридцять п'ять) копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) гривні на розрахунковий рахунок: 4002, код класифікації доходів бюджету: 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області 22030001, , банк отримувача - ГУДКСУ у Полтавської області, код МФО банку 831019.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко