Справа № 606/631/15-а
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Львів № 876/6229/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

26.03.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.05.2015 року позов задоволено. Суд визнав протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням виплат винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги та інших виплат, з яких сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, зобов'язав відповідача здійснити з 5 травня 2015 року позивачу перерахунок пенсії у розмірі 83 % заробітної плати з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40%, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати за період з 1 листопада 2008 року по 31 жовтня 2010 року відповідно до довідок Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 2 лютого 2015 року №№16-11,17-11,18-11.

Не погодившись з даною постановою, апелянт Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.05.2015 року скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при визначенні розміру пенсії позивачу безпідставно не врахував отриману матеріальну допомогу на оздоровлення та допомогу на вирішення соціально-побутових питань та винагороду за вислугу років, індексації заробітної плати.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30.11.2010 року пенсійним органом призначено пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» у розмірі 2767,20 грн.

Згідно із довідок № 16-11 від 02.02.2015 року, № 17-11 від 02.02.2015 року та № 18-11 від 02.02.2015 року позивачу за період з 01.11.2008 року по 31.10.2010 року виплачено індексацію, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та винагороду за вислугу років згідно Постанови КМУ від 27.07.1998 року № 1141та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

В ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

ст. 2 даного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

ч. 2статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток ( дохід ) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 р. в справі № 21-125а/13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховується в заробіток ( дохід ) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, суми виплат, з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробітну плату позивача для обчислення пенсії.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Теребовлянському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.05.2015 року у справі за № 606/631/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Гулид

Р.М. Шавель