Справа № 2-а/489/208/2015
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 р. Справа № 2-а/489/208/2015

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 26.05.2015р. про накладення штрафу в розмірі 680 грн. та стягнення виконавчого збору в сумі 2040 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року позов управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову у ВП № 47023942, відповідно до якої з управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва стягнуто виконавчий збір в сумі 2040 грн. по справі № 2-а-5607/2011.

В задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовлено.

В апеляційній скарзі, управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів від 29.12.2014 року, що видав Ленінський районний суд м. Миколаєва по справі № 2-а-5607/2011 про зобов'язання УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії як постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, 2 групи інвалідності, державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та раніше здійснених виплат, починаючи з 01.01.2011 р.

19 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-5607/2011.

Листом від 03.04.2015 року за вих. № 6457/09 відповідач повідомив про те, що покладені судом зобов'язання вчинити дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 виконані та надалі будуть виконуватися УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

26 травня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області Мельник М.В. було винесено постанови у ВП № 47023942, відповідно до яких на УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва накладено штраф у розмірі 680 грн. 00 коп. та стягнуто виконавчий збір у розмірі 2040 грн. 00 коп.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були наявні законні підстави для накладення на орган Пенсійного фонду штрафу за невиконання судового рішення. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів не стягується.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсіонеру пенсійних виплат.

Проте, зазначені виплати не були фактично проведені у зв'язку з відсутністю відповідних коштів на рахунках позивача, які не були перераховані Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач судове рішення у частині, яку він повинен був і міг виконати, виконав, провівши відповідний перерахунок доплат до пенсії.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 р. № 8-2, управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами ПФУ, підпорядкованими відповідно головним управлінням ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів ПФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 вказаного Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету ПФУ.

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку виконати судове рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення про виплату доплати до пенсії.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 травня 2015 року, яка в силу частини 1 статті 244-2 КАС України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Таким чином, постанова державного виконавця від 26.05.2015 року про накладення на УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва штрафу у розмірі 680 грн., винесена відповідачем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова державного виконавця від 26.05.2015 року про стягнення з УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва виконавчого збору в сумі 2040 грн. є протиправною, оскільки виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів не стягується.

Проте, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 181 КАС України, відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є:

1. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

3. Районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Таким чином, в даній справі відповідачем може бути лише управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області у зв'язку з тим, що структурний підрозділ органу державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області - не визначений Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у цій справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначивши належним відповідачем відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області, допустив порушення норм матеріального права.

За правилами статті 52 КАС України суд першої інстанції може здійснити заміну первинного відповідача на належного або залучати належного відповідача як другого відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю апеляційного розгляду є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки ст. 52 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний відповідач, та публічно-правовий спір вже вирішено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні адміністративного позову має бути відмовлено саме з тих підстав, що відповідач - відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області не є органом державної виконавчої служби, до якого можуть бути заявлені позовні вимоги, відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу».

У зв'язку з тим, що постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року підлягає скасуванню не з тих підстав, що викладені в апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, вказана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, постанова підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч. 1 ст. 202; ч.2 ст. 205; 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: