Справа № 2а/2470/864/11
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/864/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Спіжавки Г.Г.,

при секретарі судового засідання: Хмілю С.Р.

за участю сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Буковинського інституту агропромислового виробництва УААН про виконання вимог,

ВСТАНОВИВ:

КРУ в Чернівецькій області звернулось до суду із адміністративним позовом про зобов'язання Буковинського Інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук України (далі-Інститут) виконати вимоги від 26.11.2010р. №24-07-10-17/8614 в частині забезпечення надходження на рахунки Інституту коштів в загальній сумі 204 099,55 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що КРУ в Чернівецькій області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача, за результатами якої встановлено ряд фінансових порушень, зокрема недоотримання Інститутом роялті від реалізації елітного насіння, саджанців в сумі 171 944,26 грн. основного платежу та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату зазначених роялті в сумі 32 155,29 грн.

Листом КРУ в Чернівецькій області від 26.11.2010р. №24-07-10-14/8614 відповідачеві направлено вимоги про усунення виявлених ревізією недоліків та порушень. Однак, Інститутом не забезпечено повне виконання вимог КРУ в Чернівецькій області.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву. В обгрунтування своєї позиції вказав, що вимоги КРУ в Чернівецькій області виконати неможливо, тому що у ліцензійних договорах, на підставі яких проводились розрахунки недоотримання коштів Інститутом відображено планові показники. Розрахунки по ліцензійним договорам Ліцензіатом проводяться після реалізації продукції. Згідно ліцензійних договорів, що були предметом перевірки КРУ в Чернівецькій області, Ліцензіар (Інститут) не мав юридичних прав, щоб контролювати реалізацію виробленої продукції Ліцензіатом.

Після вимог КРУ в Чернівецькій області відповідач удосконалив ліцензійний договір, в якому чітко вказано, що поточні відрахування (роялті) сплачується Ліцензіару від вартості реалізованого Ліцензіатом елітного насіння або товарного зерна, а також передбачено, що Ліцензіар має право здійснювати перевірку стану виробництва і збуту продукції за Ліцензією, а також перевірку бухгалтерських даних.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представники відповідача в судовому засіданні позову не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26.01.1993р. № 2939-ХІІ.

Відповідно до п.7, 10 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.44 Плану контрольно-ревізійної роботи ГоловКРУ на ІІІ квартал 2010 року, КРУ в Чернівецькій області, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук України за ІІ півріччя 2008 року, 2009 рік та завершений звітний період 2010 року.

За результатами проведеної ревізії встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії від 12.11.2010 року №24-07/473. Так ревізією з питань повноти отримання роялті від реалізації елітного насіння, саджанців, встановлено, що Інститутом протягом 2008-2009 років було укладено 9 ліцензійних договорів із покупцями елітного насіння сої та квасолі, за умовами яких останні повинні сплачувати Інституту роялті у розмірі від 5 до 7% від вартості планового збору насіння, за цінами на дату розрахунку. Проведеним під час ревізії розрахунком встановлено, що відповідачем внаслідок незабезпечення стягнення належних йому роялті, недоотримано 171 944,26 грн. основного платежу та 32155,29 грн. штрафних санкцій, передбачених умовами договорів.

Листом КРУ в Чернівецькій області від 26.11.2010р. №24-07-10-14/8614 відповідачеві направлено вимоги про усунення виявлених ревізією недоліків та порушень, в тому числі щодо забезпечення надходження на рахунки Інституту роялті в сумі 171 944,26 грн. та штрафних санкцій передбачених умовами договорів за несвоєчасну їх сплату в сумі 32 155,29 грн.

Суд вважає, що прохання КРУ в Чернівецькій області зобов'язати відповідача виконати вимогу забезпечення надходження на його рахунки роялті є безпідставним та необгрунтованим у зв'язку із наступним.

Як встановлено судом, розрахунки по ліцензійним договорам проводяться після реалізації продукції. Так, Ліцензіат надає Ліцензіару довідку про вирощену та реалізовану продукцію, де вказується сума реалізованої продукції та сума, яка підлягає для перерахунку Ліцензіару. Після чого на підставі довідки Ліцензіар виставляє Ліцензіату рахунок на сплату роялті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач діяв повністю у межах діючого законодавства та укладених ліцензійних договорів, згідно яких не мав юридичних прав, щоб контролювати реалізацію виробленої продукції Ліцензіатом. У зв'язку із цим, розрахунки КРУ в Чернівецькій області недоотримання коштів складено не вірно, оскільки вони грунтувались на основі планових показників.

Також суд вважає, що вимога позивача забезпечити надходження Інституту роялті є не чіткою, оскільки не передбачає конкретних дій, які повинен вчинити відповідач, а тому унеможливлює її виконання.

З аналізу пункту 13 (арк.30-36) акту ревізії від 12.11.2010р. №24-07/473, в якому зафіксовано порушення, вбачається, що ревізією повноти надходження роялті за ліцензійними договорами на використання сортів та гібридів рослин встановлено, що Інститутом недоотримано 171944,26 грн. основного платежу та 32155,29 грн. внаслідок невжиття заходів претензійно-позовного характеру щодо стягнення належних йому роялті.

Проте адміністративний суд не має повноважень зобовязати відповідача провести претензійно-позовну роботу. Адже звернення до суду за захистом своїх прав і свобод це право особи, а не її обовязок.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем після проведеної ревізії КРУ в Чернівецькій області удосконалено ліцензійний договір. Так, в пункті договору "Платежі" чітко вказуються розмір поточних відрахувань (роялті), строк і порядок їх сплати. Також, Ліцензіат зобов'язується забезпечувати можливість перевірки Ліцензіаром стану виробництва і збуту продукції за ліцензією, а також перевірку бухгалтерських даних.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 71, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова складена у повному обсязі 09.08.11 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка