Справа № 2-а-1845/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1845/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_1 до ІДПС взводу БДПС УДАІ сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 045084, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду з адміністративним позовом до ІДПС взводу БДПС УДАІ сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 045084, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, мотивуючи свої вимоги тим, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що о 12 год. 55 хв. 20.05.2011 року позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 /держ.номер 09-112 ММ/ в м. Чернігів, проїхавши перехрестя пр. ОСОБА_2 та вул. Кільцева, був зупинений працівником ДАІ, який безпідставно звинуватив в порушенні правил дорожнього руху, а саме в порушенні вимог дорожнього знаку 5.16 ОСОБА_3 Дорожнього Руху.

Відповідачем був складений протокол від 20.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 126462 та винесена оскаржувана постанова серії СВ1 № 045084 від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що ОСОБА_3 Дорожнього Руху не порушував, оскаржувана постанова винесена працівником ДАІ безпідставно, а викладені в ній данні не відповідають фактичним обставинам справи, що мають суттєве значення для справи.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, подавши до канцелярії Варвинського районного суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.12/.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.б ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ІЧ3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_3, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2011 року ІДПС взводу БДПС УДАІ сержантом міліції ОСОБА_2 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 126462 за порушення ним вимог пункту 5.16 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що о 12 год. 55 хв. 20.05.2011 року позивач,керуючи автомобілем ВАЗ 2101 /держ.номер 09-112 ММ/ в м. Чернігів, проїхав перехрестя пр. ОСОБА_2

та вул. Кільцева прямо, з лівої смуги, яка призначена для повороту ліворуч, що визначено знаком 5.16 «Напрямок руху по смугах» та розміткою.

Предметом розгляду даної справи є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, а саме: не виконання останнім вимог дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах», чим вбачається порушення позивачем вимог п.5.16 дод.1 ПДР України

Відповідно до п.8.1 ОСОБА_3 Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

До інформаційно-вказівних знаків згідно дод. 1 ПДР України, відносить і знак «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них (п. 5.16).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення Ті в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ч.1 ст.122 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність - є порушення вимог дорожніх знаків. Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами норм КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до статті 251 КУпАП до доказів відносять протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Разом з тим зібрані по справі про адміністративне правопорушення докази повинні містити достовірну інформацію, підтверджувати наявність правопорушення, місце, час його скоєння, наявність свідків, потерпілих при обставинах, які встановлюються, винність особи у вчиненні правопорушення.

У відповідності до положень вимог ст. 251 КУпАП, в підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявний лише протокол від 10.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ 1 № 126462 і є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення.

За приписами статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень. Інших оформлених з дотриманням визначеного законом порядку доказів, крім тих, які є у матеріалах справи, в підтвердження факту порушення позивачем вимог п. 5.16 ОСОБА_3 Дорожнього Руху, на розгляд суду не надано. Відповідно ч. 6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, протокол від 10.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ 1 № 126462 розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до .відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Мотивуючи обґрунтованість адміністративного позову, позивач зазначає, що винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, в протоколі про адміністративне правопорушення, надаючи пояснення відповідачу, також вказував на відсутність в його діях адміністративного правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, не надіслав своїх заперечень проти адміністративного позову та інших доказів на спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Незважаючи на категоричне заперечення позивачем вчинення адміністративного, відповідачем не зазначено мотивів відхилення доказів, на які посилався водій транспортного засобу.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність у матеріалах справи показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото чи кінозйомки, пояснень свідків події дає підстави мати сумніви відносно обєктивності накладення адміністративного стягнення та наявності складу адміністративного правопорушення взагалі.

Посилання позивача, як на підставу скасування оскаржуваної постанови з підстав невірно зазначеного відповідачем його року народження, також заслуговують на увагу, оскільки винесена відповідачем постанова не відповідає вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. При винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а відповідач при винесенні вищезазначеної оскаржуваної постанови не діяв відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України та ч.З ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись п.8.1, 5.16 ОСОБА_3 Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою МУ №876 від 01.10.2008 р., ст.ст. 8-12, 14, 70-72, 159-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІДПС взводу БДПС УДАІ сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 045084 - задовольнити.

Визнати дії суб'єкта владних повноважень ІДПС взводу БДПС УДАІ сержанта міліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ 1 № 045084 - протиправними.

Скасувати постанову від 20.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ 1 № 045084, винесену інспектором ІДПС взводу БДПС УДАІ сержантом міліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 гривні 40 копійок судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4