Справа № 2а/1270/4510/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2015 р. м. Київ К/9991/71650/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до комунального підприємства «Лисичанськміськсвітло» про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - Управління) на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

У червні 2012 року Управління звернулося до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 503417 грн 56 коп.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з КП «Лисичанськміськсвітло» на користь Управління борг зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 503417 грн 56 коп.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з розрахунком по нарахуванню та сплати страхових внесків, фінансової санкції та пені та зарахуванню відповідно до календарної черговості за період сплати з 1 січня 2005 року по 1 серпня 2012 року борг КП «Лисичанськміськсвітло» складає 503417 грн 56 коп., страхові внески відповідачем в 2011 році сплачено частково, 8 лютого 2012 року сплачено 2089 грн 65 коп. Відповідно до акту звірки розрахунків по сплаті внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на 1 серпня 2012 року, який відповідачем не підписано, за КП «Лисичанськміськсвітло» рахується заборгованість по страховим внескам з 1 січня 2005 року по 1 серпня 2012 року в розмірі 503417 грн 56 коп.

Листом від 13 липня 2012 року №5643/09-10 позивач повідомив відповідача, що КП «Лисичанськміськсвітло» дійсно перераховувалися кошти на сплату страхових внесків за період з 1 жовтня 2009 року по 1 січня 2011 року і всі зазначені у заяві суми були зараховані на рахунок пенсійного фонду. Але станом на 1 жовтня 2009 року, відповідач вже мав заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 493674 грн 13 коп., тому позивачем за рахунок сум, що надходили від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансові санкції, вони зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Водночас відповідно до абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Абзацом шостим цього ж пункту передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Частиною п'ятою статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка діяла до 1 січня 2011 року, встановлено, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Отже, нормою спеціального закону прямо встановлено право позивача на зарахування поточних платежів у випадках, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції, в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Постанову про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтував тим, що сплачені КП «Лисичанськміськсвітло» за період з 1 жовтня 2009 року по 31 грудня 2010 року кошти відповідачем правомірно віднесені до заліку заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції на виконанні знаходиться вимога Управління №155.23 від 1 березня 2011 року щодо стягнення з КП «Лисичанськміськсвітло» на користь Управління боргу у сумі 514462 грн 67 коп., тобто саме той борг який суд першої інстанції повторно стягнув з відповідача на користь позивача. Судом першої інстанції протиправно повторно стягнуто з відповідача заборгованість яка вже примусово стягується Лисичанським ВДВС.

Разом з тим, апеляційний суд не врахував, що положення абзаців першого і третього частини чотирнадцятої в контексті з положеннями абзацу восьмого частини третьої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дають органу Пенсійного фонду право подавати рішення про накладення штрафу для виконання підрозділу державної виконавчої служби та одночасно звертатись до суду з вимогою про стягнення коштів.

У зв'язку з цим рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову з підстави відкриття виконавчого провадження за вимогою Управління про стягнення фінансових санкцій є необґрунтованим.

За таких обставин судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2012 року скасувати, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І.Ємельянова

О.П. Стародуб