Справа № 15427/11/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30.11.2011р. справа № 2а- 15427/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Алексєєнко О.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів"
до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області
проскасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач, Державне підприємство «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача, Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області, від 14.07.2011 р. № та від 14.07.2011 р. №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення рішення ґрунтуються на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, що викладені в акті №523/2311/00953042 від 29.06.2011р., а відтак, суперечать ч.3 ст.2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обовязок по оплаті грошового зобовязання на користь Державного бюджету України. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач, Чугуївська обєднана державна податкова інспекція, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що за висновками проведеної ДПІ у Ленінському районі м. Харкова перевірки діяльності контрагента позивача - ТОВ «Торговий дім Ханс Т»було встановлено факт нікчемності всіх правочинів, вчинених даним субєктом господарювання. Даного висновку згідно з законом є достатньо для судження про порушення ДП «Новопокровський КХП»вимог Законів України «Про ПДВ»та «Про податок на прибуток підприємств». При цьому, в дослідженні інших документів потреби немає. Показники господарських операцій, що були проведені в межах нікчемних правочинів, не можуть бути відображені в податковому обліку з податку на додану вартість, так як нікчемний правочин в силу ст.216 ЦК України не створює жодних юридичних наслідків. У порушення наведеного правила, платник податків відніс складені ТОВ «Торговий дім Ханс Т»»податкові накладні на збільшення валових витрат підприємства і податкового кредиту з ПДВ, чим скоїв порушення п.п 7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1, п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ», п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». У судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги і доводи заперечень проти позову, просив суд прийняти рішення про залишення позову без задоволення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи, спірні податкові повідомлення рішення від 14.07.2011 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток в загальному розмірі 14.191,50грн. (основний платіж 9.461,00грн., штраф 4.730,50грн.) та від 14.07.2011 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 17.740,50грн. (основний платіж - 11.827,00грн., штраф 5.913,50грн.) були винесені Чугуївською ОДПІ з посиланням на акт перевірки від 29.06.2011 року №523/2311/00953042.

Згідно з висновками згаданого акту перевірки в діяльності ДП «Новопокровський КХП»податковим органом було виявлено порушення п.п. 7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1, п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ», п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.ст. 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, а саме: відображення в податковому обліку господарських операцій з ТОВ «Торговий дім Ханс Т»за нікчемними правочинами.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії, а також суджень субєкта владних повноважень, викладених в акті від 29.06.2011 року №523/2311/00953042, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає таке.

За матеріалами справи, 03.04.2008 року між позивачем, ДП «Новопокровський КХП»(в якості покупця), та ТОВ «Торговий дім Ханс Т»(в якості продавця) була укладена генеральна угода №3/4 на постачання нафтопродуктів. Форма розрахунків за даною угодою безготівкова.

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним правочином позивачем подано до суду виписану ТОВ «Торговий дім Ханс Т»»видаткову накладну від 24.12.2010 р. №942 на суму 56.767,50 грн. ( у т. ч. ПДВ 9.461,25 грн.).

З наявних у справі документів випливає, що придбаний за вищевказаним первинним документом товар (дизпаливо) був доставлений у складське приміщення позивача за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Новопокровка, вул. В.Вєсіча, 1.

Факт перевезення товару, тобто реальність господарської операції за ознакою наявності фізичного переміщення товару, підтверджується приєднаною до справи товарно-транспортною накладною від 24.12.2010 р. №942, матеріальним пропуском на ввіз товарно-матеріальних цінностей від 24.12.2010 р. №2223, Журналом обліку руху транспорту та осіб через прохідну (КПП) Новопокровського КХП.

Придбаний товар був оприбуткований на ДП «Новопокровський КХП»згідно з прибутковою накладною від 24.12.2010 р. №6155 на суму 56.767,50 грн. (у т. ч. ПДВ 9.461,25 грн.).

З наданих позивачем документів вбачається, що вартість придбаного товару була повністю оплачена шляхом безготівкових розрахунків, про підтверджується копію платіжного доручення від 24.12.2010 р. №5929 на суму 56.767,50 грн. (у т. ч. ПДВ 9.461,25 грн.). Окрім того, розвязуючи спір по суті, суд зважає на ту обставину, що факт повної оплати товару визнаний суб'єктом владних повноважень при проведенні перевірки та в ході розгляду справи судом.

Доказів фізичної відсутності товару у спірних правовідносинах, використання позивачем придбаного товару не за призначенням, несумісності товару з напрямом господарської діяльності відповідач, ДПІ в ході розгляду справи до суду не подав.

Суд зазначає, що відповідно до п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна повинна містити: порядковий номер, дату виписки, назву юридичної особи, податковий номер, місцезнаходження юридичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, опис (номенклатуру) товарів (робіт) та їх обсяг та ціну поставки.

Згідно з п.п.7.2.4. п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку, у порядку, передбаченому ст. 9 Закону України Про податок на додану вартість.

У ході розгляду справи відповідачем визнано, що на момент виписування податкової накладної у спірних правовідносинах ТОВ «Торговий дім Ханс Т»не втратило правового статусу платника ПДВ, податкові накладні складені належним чином, не мають недоліків.

За правилом п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про ПДВ»податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відсутність у спірних правовідносинах обставин, з якими п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про ПДВ" пов'язує виникнення податкових зобов'язань, відповідачем в ході розгляду справи не доведена.

Окрім того, суд зауважує, що приписи п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України "Про ПДВ" регламентують виключно діяльність особи, на яку законом покладено обов'язок скласти податкову накладну, тобто продавця (постачальника) товарів (робіт, послуг). За наявними у справі документами позивач у спірних правовідносинах здійснював навпаки придбання товарів (робіт, послуг), а отже об'єктивно не міг вчинити порушення п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України "Про ПДВ".

Згідно з п.п.7.5.1. п.7.5. ст.7 Закону України Про податок на додану вартість датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах позивачем були отримані податкові накладні, а також здійснена оплата за надані послуги по безготівковому рахунку, тобто позивачем в повному обсязі виконані визначені законом вимоги для набуття права на збільшення податкового кредиту з ПДВ.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказів того, що придбаний у ТОВ «Торговий дім Ханс Т»товар не був використаний в господарської діяльності ДП «Новопокровський КХП», відповідачем до суду не надано.

У ході розгляду справи з пояснень представника відповідача, котрі в цій частині повністю узгоджуються з матеріалами справи, судом встановлено, що жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірного правочину, до правового статусу сторін спірного правочину як платників ПДВ, відповідності спірного правочину вимогам закону, належності складання первинних документів за вказаним правочином ДПІ ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не має.

Оглянувши зміст спірного правочину, суд відзначає, що предметом даного правочину не є речі, котрі обмежені в цивільному обороті, зміст прав та обовязків сторін не суперечить закону, правочини за формою та змістом узгоджуються з вимогами закону.

ТОВ «Торговий дім Ханс Т»знаходиться на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Харкова та зареєстрований в якості платника податку на додану вартість, про що видано свідоцтво №100274118.

Оцінивши наявні в справі докази, суд відмічає, що сторонами не заперечується, а матеріалами справи додатково підтверджено факт виконання позивачем та контрагентом позивача зобовязань за спірним правочином. Копії витребуваних судом і долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України Про ПДВ, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Приєднана до справи копія платіжного документа засвідчує факт виконання позивачем зобов'язань по оплаті вартості товару за вищевказаним правочином шляхом перерахування безготівкових грошових коштів. З огляду на приписи Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та Закону України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом суд робить висновок про те, що операції субєктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб через банківські установи. Наявні у справі документи засвідчують, що безготівкові кошти були списані з рахунків позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та контрагента позивача спільного інтересу щодо їх отримання ТОВ «Торговий дім Ханс Т»(що могло б мати місце в разі повязаності цих осіб), в матеріалах справи немає.

З приводу викладеного в акті судження субєкта владних повноважень щодо нікчемності правочинів суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Вивчивши акт перевірки та перевіривши викладені в акті доводи субєкта владних повноважень зібраними доказами, суд дійшов висновку, що Чугуївською ДПІ не доведено нереальності спірних господарських операцій, так як єдиним мотивом для судження відповідача про нікчемність спірних правочинів є висновок іншого органу податкової служби ДПІ у Ленінському районі м. Харкова.

Однак, з положень ст.ст.207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України випливає, що одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, так як податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

При цьому, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами вчинення платником податків нікчемного правочину можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 КАС України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Аналізуючи положення ст.ст. 54, 58, 76, 86 Податкового кодексу України, Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом Порядок №984), Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків (затверджено наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010р. №985, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. за №1440/18735; далі за текстом Порядок №985), суд доходить висновку, що специфіка правових актів індивідуальної дії, які ухвалюються органами податкової служби у формі податкових повідомлень рішень з приводу самостійного визначення грошових зобовязань платників податків, полягає у тому, що фактичні підстави для ухвалення цих актів містяться в документальних результатах контролю за діяльністю платника податків (матеріалах перевірки), а правові підстави та владні приписи - безпосередньо в самих податкових повідомленнях - рішеннях.

Утім, суд відзначає, що в акті перевірки субєктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємоповязаності позивача та контрагента позивача, про несумісність предмету спірного правочину з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів в господарській діяльності, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірного правочину, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про нікчемність правочину або невідповідності закону вчинених за ним господарських операцій.

Судом також достеменно встановлено, що мотиви фізичної відсутності товару у спірних правовідносинах, невикористання товару в господарській діяльності позивача, завищення вартісних показників придбаного позивачем товару, способу, порядку та стану розрахунків, відсутності змін у структурі та стані активів сторін спірного правочину, не були покладені субєктом владних повноважень в основу спірних рішень. Відтак, з огляду на приписи ст.ст.6 і 8 Конституції України, ст.2 і 11 КАС України суд не вбачає підстав для дослідження в ході розгляду справи цих обставин, позаяк зміна судом як фактичних, так і юридичних мотивів прийняття субєктом владних повноважень спірного правового акту індивідуальної дії чинним процесуальним законодавством не передбачена.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентом позивача, ТОВ «Торговий дім Ханс Т», взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Додатково суд бере до уваги, що згідно зі змістом суджень відповідача, котрі викладені в акті висновок субєкта владних повноважень про нікчемність укладеного між ТОВ «Торговий дім Ханс Т»та ДП «Новопокровський КХП»спірного правочину вмотивований виключно посиланням на акт ДПІ У Ленінському районі м. Харкова.

Інших мотивів, окрім нікчемності спірного правочину за висновками ДПІ у Ленінському районі м. Харкова, відповідач в основу оскаржених податкових повідомлень - рішень не поклав.

За таких обставин, слід дійти висновку, що за правилами ч.2 ст.71 КАС України відповідач не довів правомірності та обґрунтованості мотивів власного судження про нікчемність правочину укладеного між позивачем та ТОВ «Торговий дім Ханс Т».

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України Про ПДВ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Приписами п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що до складу валових витрат відносяться суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Враховуючи, що обґрунтованість та правомірність судження субєкта владних повноважень про нікчемність спірного правочину не знайшла свого підтвердження добутими судом по справі доказами, а інших фактичних мотивів субєктом владних повноважень в основу спірного рішення згідно з актом перевірки не покладено, то слід дійти висновку про недоведеність факту порушення ДП «Новопокровський КХП»п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про ПДВ»та п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт порушення спірними податковими повідомленнями-рішеннями прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" до Чугуївської ОДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати в повному обсязі податкові повідомлення - рішення Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області № від 14.07.2011р. та № від 14.07.2011р.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 05.12.2011 р.

Суддя А.В. Сліденко