Справа № 826/10973/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 жовтня 2015 року № 826/10973/15

Cуддя Окружного адміністративного суду м. Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКиївського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транснаціональна комодітна група"

простягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснаціональна комодітна група" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15173,89 грн. та пені у розмірі 758,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2014 році становила 18 осіб, відповідно до 4% нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, однак відповідачем не було працевлаштовано жодної особи цієї категорії. Тобто, відповідач не виконав свого обов'язку щодо працевлаштуванню інвалідів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 23 червня 2015 року розгляд справи було відкладено, у зв'язку з неявкою відповідача.

Представник позивача у судових засіданнях 15 липня 2015 року та 23 липня 2015 року підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судових засіданнях 15 липня 2015 року та 23 липня 2015 року просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував, що розрахунок суми позову підписаний не уповноваженою особою - виконуючою обов'язки Козубенко Л.В. Разом з тим, у судовому засіданні представником позивача надано належним чином завіреної копії наказу Фонду соціального захисту інвалідів від 26 травня 2015 року № 49-К, яким покладено на Козубенко Л.В. - заступника директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, виконання обов'язків директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів з 26 травня 2015 року.

У судовому засіданні 23 липня 2015 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти якого представник відповідача не заперечував.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транснаціональна комодітна група" подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2014 рік по формі 10-ПІ.

Згідно зазначеного звіту, середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2014 році становила 18 осіб, відповідно до 4% нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, однак відповідачем не було працевлаштовано жодної особи.

Оскільки відповідачем не виконано 4-х відсоткового нормативу, визначеного для працевлаштування інвалідів, позивач прийшов до висновку про наявність підстав щодо сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15173,89 грн. та пені у розмірі 758,50 грн.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначено Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII від 21 березня 1991 року.

Згідно ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону № 875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Тобто, на законодавчому рівні закріплено обов'язок підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як було встановлено судом, протягом спірного періоду відповідач, враховуючи чисельність штатних працівників, зобов'язаний був створити 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів, однак жодна особа не була працевлаштована.

14 травня 2015 року Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось із листом до Шевченківського районного центру зайнятості, в якому просило надати інформацію (у тому числі стосовно ТОВ "Транснаціональна комодітна група" ), а саме: копії звітів по формі 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за 2014 рік; повідомити, чи направлялись на підприємства у 2014 році інваліди для подальшого працевлаштування та результати такого направлення.

Зі змісту листа Шевченківського районного центру зайнятості від 25 травня 2015 року №2824 вбачається, що протягом 2014 року інваліди для подальшого працевлаштування, зокрема, на Товариство з обмеженою відповідальністю "Транснаціональна комодітна група" не направлялись, звіти форми 3-ПН не подавались.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" Міністерством соціальної політики України прийнято наказ «Про затвердження форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання» від 31 травня 2013 року № 316 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520), яким затверджено Форму звітності N 3-ПН та Порядок подання форми звітності N 3-ПН.

На підставі комплексного аналізу правових норм та положень підзаконних нормативно-правових актів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов'язку виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і щомісячно звітувати фонду про наявність вільних робочих місць (вакансій) призначених для працевлаштування інвалідів шляхом подання до центру зайнятості звітів форми 3-ПН.

Таким чином, неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, неподання звітів за формою 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період та невиконання нормативу працевлаштування інвалідів є порушенням норм матеріального права та свідчить про невжиття відповідачем усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення і є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав у повному обсязі обов'язок з інформування щодо утворення (пристосування) робочих місць та наявності вакансій для працевлаштування інвалідів. Тобто відповідач не вжив необхідних заходів, передбачених чинним законодавством щодо недопущення правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст. 20 Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом: 1) створення умов для реалізації громадянами права на працю; 7) участі у здійсненні контролю за дотриманням законодавства у сфері зайнятості населення, трудової міграції, професійного навчання та підтвердження кваліфікації працівників.

Такі роботодавці, на підприємствах яких створені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів, з метою виконання покладених на них вказаних обов'язків та додаткового інформування населення про існування на їхніх підприємствах таких місць, можуть приймати участь у ярмарках вакансій, подавати інформацію в засобах масової інформації, безпосередньо інформувати громадські організації інвалідів, займати активну позицію в залученні інвалідів на створені для них робочі місця.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов'язаний сплатити відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції та пеню, оскільки саме з вини відповідача на підприємстві не працює передбачена нормативом кількість інвалідів.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що робоче місце для інваліда залишається вакантним, оскільки центр зайнятості не направляв у 2014 році відповідачу інвалідів для працевлаштування, крім того інваліди не звертались до відповідача з метою працевлаштування. А тому, на переконання відповідача, в його діях відсутній склад правопорушення. Крім того, позивачем додано до матеріалів справи копії постанов Верховного Суду України від 02.02.2010 року, 02.04.2013 року та від 16.04.2013 року.

На виконання вимог ст. 244-2 КАС України, суд зазначає, що висновки Верховного Суду України не можуть бути враховані при винесенні цього рішення, оскільки в усіх наведених рішеннях вказується на той факт, що відповідачі подавали до відповідних центрів зайнятості звіти форми 3-ПН, а тому Верховний Суд України вказував судам нижчих інстанцій на неврахування цієї обставини при винесенні рішень.

В даному випадку судом вказані обставини враховані з наданням оцінки.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем в свою чергу не надано жодних доказів інформування протягом 2014 року центру зайнятості щодо створення робочих місць та наявності вакансій для працевлаштування інвалідів, або доказів вжиття інших необхідних заходів, передбачених чинним законодавством

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та необґрунтованих заперечень проти адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 15173 грн. 89 коп. та пеню у розмірі 758 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснаціональна комодітна група" (01135, м. Київ, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 30/33, кв. 117, ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 15173 (п'ятнадцять тисяч сто сімдесят три) грн. 89 коп. та пеню у розмірі 758 (сімсот п'ятдесят вісім) грн. 50 коп.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.І. Нагорянський