Справа № 2а-7094/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 травня 2010 року № 2а-7094/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
доГолови Верховного Суду України Верховного Суду України
про визнання дій та бездіяльності протиправними,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави України в особі Голови Верховного Суду України, Верховного Суду України про: визнання "протиправною бездіяльності Голови Верховного Суду України щодо нерозгляду заяви та скарги ОСОБА_1 від 08.02.2010 року та від 17.03.2010 року відповідно"; визнання "незаконним та таким, що не відповідає Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, Міжнародному пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР 19 жовтня 1973 року №2148-VІІІ, Основним принципам, що стосуються ролі юристів, прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", в частині, що стосується спеціального закону, яким має бути врегульовані питання участі у кримінальних справах в якості захисників інших фахівців права, а саме: абз. 4 п. 4 "які на підставі спеціального закону мають право на надання правової допомоги"; підпункт в) п. 5 "документами, визначеними спеціальним законом, яким цим особам надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам"; останнє речення останнього абзацу п. 5 "Визнати правильною практику тих судів, які за відсутності спеціального закону не допускають таких фахівців до здійснення захисту в кримінальних справах".

Ухвалою від 11 травня 2010 року вказану позовну заяву було залишено без руху та зобов'язано позивача вказати, в чому полягає публічно-правовий спір, які права позивача порушені у зв'язку з прийняттям оскаржуваної постанови Пленуму Верховного Суду України.

Позивач надіслав "усунення недоліків позовної заяви", де зазначив, зокрема, що оскаржувана постанова порушує його "право на вільний і всебічний розвиток особистості", перешкоджає йому як магістру права бути захисником в кримінальній справі. Також у цій заяві зроблено висновок про те, що постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 відноситься до кримінальної галузі права, тому цей акт підлягає оскарженню за правилами адміністративного судочинства.

Суд, розглянувши позовну заяву, "усунення недоліків позовної заяви", додані матеріали, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання незаконними окремих положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, зокрема, що виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України "Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року №3018-III у Верховному Суді України діє Пленум Верховного Суду України для вирішення питань, визначених Конституцією України та цим Законом. Склад і порядок діяльності Пленуму Верховного Суду України визначаються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону України "Про судоустрій України" Пленум Верховного Суду України є колегіальним органом, повноваження якого визначаються Конституцією України та цим Законом. До складу Пленуму Верховного Суду України входять усі судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх перші заступники, голова Касаційного суду України та голова Апеляційного суду України (частина перша). Пунктом 6 частини другої статті 55 цього Закону встановлено, що Пленум Верховного Суду України дає роз'яснення судам загальної юрисдикції з питань застосування законодавства, у разі необхідності визнає нечинними відповідні роз'яснення вищих спеціалізованих судів. Пленум Верховного Суду України приймає з розглянутих питань постанови. Постанови Пленуму Верховного Суду України підписуються головуючим на засіданні Пленуму та секретарем Пленуму і публікуються в офіційному друкованому органі Верховного Суду України (частина восьма статті 55).

Чинне законодавство не містить визначення нормативно-правового акту. Разом з тим у Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (абзац перший пункту 4 мотивувальної частини рішення). Відповідна правова позиція висловлена Конституційним Судом України в пункті 1 мотивувальної частини Рішення від 23 червня 1997 року №2-зп (справа про акти органів Верховної Ради України).

Аналіз наведених норм Закону України "Про судоустрій України" дає підстави дійти висновку, що оскаржувана постанова Пленуму Верховного суду України не є правовим актом в розумінні КАС України, позаяк не встановлює, не змінює, не припиняє прав та обов'язків, у тому числі для позивача, обов'язковість її застосування чинним законодавством не передбачена. Таким чином, позовна вимога щодо визнання незаконними окремих положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині визнання незаконними окремих положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві".

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати ОСОБА_1.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Донець