Справа № 2-2305/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2012 р. № 12620/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого: Довгополова О.М.,

суддів: Гуляка В.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському Закарпатської області на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському Закарпатської області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги як дітям війни, -

ВСТАНОВИВ

06 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії за періоди 09.07-31.12.2007 року, 22.05.2008 року-30.09.2010 року включно відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", п. 1 ст.28 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п.2 ст.6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2010 року позов задоволено частково: зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та згідно ст.6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" включно (з 20% гірських) за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня по вересень 2010 року включно, яка обчислюється відповідно до абз. 1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням виплачених сум.

Рішення суду оскаржив відповідач, у скарзі, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про часткове її задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до статі 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої, у свою чергу, обчислюється за правилами, встановленими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки у законодавстві відсутні інші правила визначення такої пенсії.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів приходить до висновку про залишення позовних вимог без розгляду за період по 05.04.2010 року.

Оскільки з 06.04.2010 року дати, з якої позовні вимоги підлягають задоволенню, відсутні обмеження щодо здійснення виплат згідно зі статтею 6 Закону № 2195, - суд приходить до висновку про задоволення позову у частині нарахування та виплати підвищення до пенсії за період з 06.04.2010 року по 30.09.2010 року.

Неврахування наведеного є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно враховано положення п.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», за яким розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинними законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 2, 198, 200, 202 п. 4, 205 ч. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛА

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському Закарпатської області задовольнити частково, рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2-а-2305/10 скасувати. Позовні вимоги за період по 05.04.2010 року залишити без розгляду. В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_2