Справа № 813/974/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Справа № 876/5115/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Кадай І.В.,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Перемишлянського районного центру зайнятості на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за позовом Перемишлянського районного центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач Перемишлянський районний центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 1814,51 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, просить таку скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачем порушено норми п. 2 ст. 36 Закону України «Про зайнятість населення», згідно із якою застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 30.05.2014 року звернувся до Перемишлянського районного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного.

В ході розслідування страхових випадків згідно обміну даними з Пенсійним фондом України виявлено факт працевлаштування відповідача під час реєстрації та набутті статусу безробітного, а саме відповідач перебував на посаді члена ДВК №460865 ОВК з виборів Президента України ТВО № 123.

З матеріалів справи встановлено, що відповідача призначено на посаду члена ДВК №460865 з 14.05.2014 року.

Згідно відомостей нарахування заробітної плати та інших виплат кількість відпрацьованих днів становить 5 днів.

З матеріалів справи вбачається перебування на обліку позивача та отримання відповідачем матеріальної допомоги по безробіттю у період з 30.05.2014 року по 30.12.2014 року у розмірі 1814,51 грн.

31.12.2014 року за №1127/03/7, позивачем виставлено вимогу щодо повернення виплачених відповідачу коштів у розмірі 1814,51 грн., у зв'язку із встановленням факту подання недостовірних даних, на підставі яких було неправомірно надано статус безробітного та призначено виплату допомоги з безробіття. Відповідач відмовився добровільно повернути зазначені кошти.

Колегія суддів вважає таке рішення відповідача правомірним виходячи з наступного.

В силу норми ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» під зайнятістю слід розуміти не заборонену законодавством діяльність осіб, пов'язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього ж Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Безробітним, відповідно до ст. 1 Закону № 5067-VI є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону № 5067 статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»виплата допомоги по безробіттю припиняється призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до вимог п. 2, 3 ст. 36 цього ж Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З наведеної норми вбачається, що підставою для стягнення із застрахованої особи суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застосовуються лише внаслідок умисного надання нею недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, або ж у випадку неподання цією особою відомостей про обставини, що впливають на умови такої виплати.

Сторонами не заперечується участь відповідача у виборчому процесі під час позачергових виборів Президента України у 2014 році, а саме його участь як члена ДВК №460865 ОВК з виборів Президента України по ТВО №123.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про вибори президента України», - праця, пов'язана з організацією підготовки і проведення виборів Президента України, осіб, визнаних в установленому законом порядку безробітними, у складі окружних, дільничних виборчих комісій чи як спеціалістів, експертів та технічних працівників, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цьогоЗакону, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів соціальної допомоги. Оплата праці членів виборчих комісій чи осіб, зазначених у частині третій статті 25 та частині двадцятій статті 28 цього Закону, які є пенсіонерами, не може бути підставою для обмеження розміру отримуваної ними пенсії.

Зазначена норма Закону позбавляє права припиняти виплати безробітним і зняття цих осіб з обліку у випадку, коли вони виконують роботи, пов'язані з проведенням виборів Президента, а також зміст вищевказаних положень вказує на те, що право особи зокрема й на отримання статусу безробітного та одержання допомоги з безробіття не може бути обмежене у зв'язку з участю особи в роботі виборчої комісії.

Таким чином, оскільки законодавством обумовлено, що праця осіб, котрі перебувають у статусі безробітних, що пов'язана організацією виборів Президента України не може бути підставою для знаття цих осіб з обліку в службі зайнятості та не може бути підставою припинення виплат по безробіттю, суд приходить до переконання, що підстав для стягнення виплачених відповідачу коштів за час перебування на обліку у позивача не має, адже дана обставина не може впливати на умови виплати відповідачу забезпечення та надання йому соціальних послуг, а відтак і у відповідача відповідно за таких обставин зокрема й виключався обов'язок доводити до відома про його участь у виборчому процесі, що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача не було підстав знімати відповідача з обліку та припиняти виплату йому допомоги по безробіттю, а також не було підстав звертатися до суду з позовом про повернення виплаченої допомоги по безробіттю та підставно відмовив у задоволенні заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Перемишлянського районного центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі № 813/974/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 13.10.2015