Справа № 815/4852/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4852/15
П О С Т А Н О ВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м.Одеса

11 год. 10 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» () до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій Одеської митниці ДФС () з митного оформлення та визнання митної вартості за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» (надалі - ТОВ «ІПГ «Майстер») до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій Одеської митниці ДФС () з митного оформлення та визнання митної вартості за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товару, який «мішки паперові з плівкою» за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року позивачем сплачено мито та ПДВ з митної вартості поставленого товару, визначеної за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів з рівнем митної вартості товару № 1 - 2,05 доларів США за 1 кг нетто, товару № 2 - 1,97 доларів США за 1 кг нетто, що призвело до необґрунтованого збільшення ціни товару та переплати коштів до бюджету. Позивач зазначає, що Південна митниця, як орган, на який покладено обов'язок визначити правильність обчислення митної вартості, не проконтролювала те, що платежі до бюджету були сплачені з митної вартості, визначеної за другорядним методом, тобто за ціною ідентичних товарів, яка документально та нормативно не підтверджується. До митних декларацій позивачем надані документи, які підтверджуються вартість товару за ціною договору, тобто за першим методом (аркуші справи 4-6, 98-99, 101-103).

Через канцелярію суду за вхід. № 23790/15 від 24.09.2015 року представником відповідача до суду надано письмові заперечення проти позову, у яких відповідач позов не визнав, вважав його необґрунтованим та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що для митного оформлення товару за МД № 500060804/2015/000909 декларантом самостійно визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, яка відповідала рівню митної вартості на аналогічні товари. Будь-яких дій щодо визначення ціни товару відповідачем не здійснювалось, з урахуванням чого, зі сторони Одеської митниці ДФС відсутні жодні порушення прав та інтересів позивача (аркуші справи 56-57а).

У судове засідання, призначене на 12.10.2015 року о 10 год. 30 хв. прибув представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. Через канцелярію суду за вхід. № 25497/15 від 08.10.2015 року представником позивача надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності (аркуші справи 96-97, 104).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням зазначених вище обставин, в судовому засіданні було з'ясовано відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта та поставлено на обговорення питання щодо можливості продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача вирішення зазначеного питання залишив на розсуд суду.

З урахуванням думки представника позивача, у зв'язку із неприбуттям представника позивача, від якої надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року ТОВ «ІПГ «Майстер» для здійснення митного оформлення товару - мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом розміром: (48 завдовжки *35 завширшки *10 завтовшки) см: «Art Eco 11» - 10352 шт», 10040 шт «Art Eco 85» - 10270 шт, «Armir» - 20402 ШТ, «Decpor 2.5mm» - 9980 шт, «Exoterm» - 19583 шт; «Stonefix» - 10090 шт, упаковані на 18 палетах. Торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL.; мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом: розміром (54 завдовжки *45 завширшки *10 завтовшки) см: «Art Eco Izo» - 10336 шт, «Artn Eco Saten» - 10018 шт, «G-Start» - 98117 шт, уваковані на 24 палетах. Торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL, на електронну адресу відповідача була направлена МД № 500060804/2015/000909 (аркуші справи 7-9).

У графі 43 зазначеної митної декларації «Метод визначення митної вартості», декларантом самостійно вказаний порядковий номер методу, що використовувався - 2, тобто другорядний метод визначення митної вартості.

У графі 45 «Коригування» вказаної МД зазначена у валюті України митна вартість товару, визначена декларантом самостійно у розмірі: товар № 1 - 323 369 грн. 35 коп. (15 256,1000 Євро); товар № 2 - 558 698 грн. 70 коп. (26 358,6000 Євро).

Так, позивач відповідно до вищезазначеної МД сплатив до Державного бюджету України мито та податок на додану вартість. Вказана митна декларація була прийнята Південною митницею до оформлення без зауважень, здійснено митне оформлення товару та товар було випущено у вільний обіг, про що направлено електронне повідомлення митниці від 26.06.2015 року, товар випущено у вільний обіг.

На думку позивача, митницею неправомірно прийнята задекларована вартість ідентичних товарів, оскільки: є скоригованою без правових підстав для такого коригування, адже суб'єктом коригування є виключно митниця, крім того, для коригування встановлено виключні підстави. Які у даному випадку були відсутні, право декларанта приписами Митного кодексу України на коригування митної вартості не передбачено; не базується на прийнятій митницею вартості ідентичних товарів за ціною контракту - згідно розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Мінфіну України № 599 від 24.05.2012 року у графі 7 «Скорочено наводиться обґрунтування причин, за яких не застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Графа заповнюється у разі визначення митної вартості товарів другорядними методами: розмитнення відбувалось за ціною, визначеною за прийнятою митницею вартості товару по МД № 500060804/2015/000820 від 15.06.2015 року, яка визначена за ціною щодо ідентичних товарів, тобто не може братись за основу під час визначення ціни митної вартості товару за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року. Крім того, позивач вважає, що вказана МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року була прийнята без належної перевірки митницею відповідності умовам «найменшої такої вартості» ідентичних товарів, адже практика Вищого адміністративного суду України вказує на необґрунтованість коригування митної вартості лише на підставі наявності відомостей про інший рівень цін на ідентичні товари або подібні товари у внутрішній базі митниці. Також, на переконання позивача, відповідачем неправомірно прийнята задекларована митна вартість ідентичних товарів, оскільки таке не відповідає виключній умові застосування другорядних методів - неможливості визначення її за основним методом, тощо.

Проте, суд із такими доводами не погоджується та вважає їх помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, зокрема: відомості про товари, фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та метод її визначення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до пункту 5.3 розділу 1 Інструкції про порядок заповнення вантажно митної декларації, яка затверджена наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997 року (яка була чинною на день прийняття декларації) графи A, C, D/J, E/J, G, H, I, F митної декларації заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи митної декларації заповнюються декларантом.

Отже, графи митної декларації № 500060804/2015/000909 щодо ціни товару, методу визначення митної вартості та митної вартість товару (тобто графи 12, 42, 43, 45) були заповнені декларантом, а не посадовими особами митних органів.

Згідно наданої до суду копії електронної митної декларації № 500060804/2015/000909, яку було подано до Південної митниці позивачем для митного оформлення ввезеного товару у графі 43 «Метод визначення вартості» зазначений порядковий номер (код) методу визначення митної вартості, що використовувався - 2, тобто декларантом використовувався другий метод визначення митної вартості товарів.

У графі 45 вказаної декларації «Коригування» зазначено у національній валюті України (грн.) митна вартість товару, визначена декларантом самостійно.

З урахуванням зазначеного, митні платежі та податок були сплачені з розрахунку митної вартості, яка була зазначена декларантом у графі 45 вказаної МД у національній валюті.

У відповідності до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товару, що переміщуються через митний кордон України, згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених приписів чинного законодавства, на думку суду, декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, не має підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України, тощо.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 25.11.2014 року по справі № 21-338а14.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару на підставі митної декларації № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року, Одеською митницею ДФС було визнано заявлену декларантом митну вартість з урахуванням документів, які надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та вищезазначені товари були випущені для вільного обігу на митній території України після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, митна декларація № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року прийнята митним органом, щодо неї здійснено митне оформлення товару: мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом розміром: (48 завдовжки *35 завширшки *10 завтовшки) см: «Art Eco 11» - 10352 шт», 10040 шт «Art Eco 85» - 10270 шт, «Armir» - 20402 ШТ, «Decpor 2.5mm» - 9980 шт, «Exoterm» - 19583 шт; «Stonefix» - 10090 шт, упаковані на 18 палетах. Торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL.; мішки паперові з плівкою (з білим верхом і поліетиленовим вкладишем) для будівельних сипучих сумішей з логотипом: розміром (54 завдовжки *45 завширшки *10 завтовшки) см: «Art Eco Izo» - 10336 шт, «Artn Eco Saten» - 10018 шт, «G-Start» - 98117 шт, упаковані на 24 палетах. Торговельна марка «Master», виробник SC «CARTNORD» SRL, який випущено у вільний обіг, декларація не змінювалась та не визнавалась недійсною. Не стверджував позивач і про технічні помилки при сплаті митних платежів та оформленні декларації.

З урахуванням зазначеного, оскільки позивачем було самостійно визначено митну вартість товару, чинне митне законодавство не передбачає проведення процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості у зворотному порядку від другорядних методів до першого, а також не передбачає послідовності застосування методів визначення митної вартості товарів від другорядних до першого методу, під час контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнав заявлену декларантом мирну вартість товару, визначену за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, вказана вартість була підтверджена наданими до митної декларації документами - декларації митної вартості № 500060804/2015/000909 року від 26.06.2015 року, рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось, відтак, на думку суду, відповідачем не було здійснено протиправних дій під час здійснення митного оформлення товарів за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року , у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд погоджується з позицією митного органу стосовно необґрунтованості доводів позивача щодо неправомірності дій Одеської митниці ДФС із здійснення митного оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Оскільки декларантом самостійно було застосовано метод визначення митної вартості товарів і самостійно визначено у наданій до митного органу митній декларації митну вартість товару.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку щодо доведеності відповідачем правомірності дій з митного оформлення та визнання митної вартості за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), у зв'язку із чим, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» () до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій Одеської митниці ДФС () слід відмовити повністю.

З урахуванням викладеного, викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» () до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій Одеської митниці ДФС () з митного оформлення та визнання митної вартості за МД № 500060804/2015/000909 від 26.06.2015 року визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) - відмовити повністю.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан