Справа № 2-а-1855/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1855/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 року смт. Варва Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвій О.І.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з дізнання Варвинського ВДАІ ОСОБА_3 про визнання нечинними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії СВ № 227736 від 26.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2011року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду з адміністративним позовом до інспектора з дізнання Варвинського ВДАІ ОСОБА_3 про визнання нечинними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії СВ № 227736 від 26.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, посилаючись на те, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що о 15 год. 10 хв. 26.06.2011 року позивач керував транспортним засобом «Фольцваген» /реєстр.номер 95390 КН/, в смт. Варва Чернігівської області та, незважаючи на безумовне виконання ним Правил Дорожнього Руху, працівником ДАІ було складено протокол та винесено оскаржувану постанову з причин порушення водієм вимог п. 15.4 Правил Дорожнього Руху,

Відповідачем був складений протокол від 26.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 051140 та винесена оскаржувана постанова від 26.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227736 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що Правила Дорожнього Руху не порушувала, а відповідачем допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Як вбачається з позовної заяви, відповідачем не було розяснено права, передбачені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, проігноровано клопотання позивача щодо надання часу для пошуку адвоката, що потягло за собою порушення права на захист.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав викладених в адміністративному позові /а.с.3-4/.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи. Надіслав до канцелярії суду клопотання щодо розгляду справи у його відсутності в звязку з неможливістю прибуття в судове засідання, просить адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення /а.с.15/.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 М3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З позовної заяви вбачається, що о 15 год. 10 хв. 26.06.2011 року позивач керував транспортним засобом «Фольцваген» /реєстр.номер 95390 КН/ по вулиці Миру в смт. Варва Чернігівської області та здійснив зупинку в другому ряду автодороги.

Відповідно до п.8.1 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Згідно положень п.15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і,,більше ряди.

У відповідності до вимог ч.1 ст.122 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність - є зокрема порушення водіями транспортних засобів вимог зупинки.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП, органи внутрішніх справ мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Постановою від 26.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227736, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 300 грн.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами норм КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази. У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим зібрані по справі про адміністративне правопорушення докази повинні містити достовірну інформацію, підтверджувати наявність правопорушення, місце, час його скоєння, наявність свідків, потерпілих при обставинах, які встановлюються, винність особи у вчиненні правопорушення.

У відповідності до п. 12.7.1. Наказу МВС від 27.03.2009 року за № 111 "Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС", основними методами несення служби працівниками Державтоінспекції є спостереження за дорожнім рухом. Інструкція визначає, що під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільністю та ефективністю організації дорожнього руху на посту, маршруті.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні протоколу від 26.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 051140, позивачем було надано пояснення «правил дорожнього руху не порушував. Мені не розяснено права і обовязки, мені не надали часу для пошуку юриста. Дані ствердження може підтвердити свідок ОСОБА_4А.». Відповідачеві, для застосування адміністративного стягнення до позивача ОСОБА_1, необхідно було встановити та підтвердити доказами факт порушення водієм транспортного засобу п.15.4 ПДР України.

У відповідності до вимог ст.ст. 252, 254 КУпАП України, працівник Державтоінспекції зобовязаний оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки,-відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол від 26.05.2011 року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 051140, складений у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП та містить обовязкові дані, передбачені вказаною статтею. З оглянутого протоколу встановлено, що ОСОБА_1, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснено його права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП та ст. 63 Конституції, про що свідчить підпис позивача у протоколі. На виконання положень ч.З ст.268 КУпАП, відповідачем було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Посилання позивача, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, а саме не надання часу для пошуку юриста, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи в момент розгляду адміністративного протоколу відповідачеві заявлено не було.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. З наданих пояснень позивачем в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що він лише не згодний зі складеним протоколом та його субєктивне ставлення до виконання вимог ПДР.

За таких обставин, суд, оцінюючи доводи позивача в позові щодо його невинності та неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не основані на належних доказах, нічим не підтверджується і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, факт наявності якого, не викликає у суду, жодних сумнівів. Окрім того, жодних звернень в звязку з протиправними діями відповідача ані до керівництва ДАІ, ані до інших правоохоронних органів позивачем здійснено також не було.

Ані під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення працівником Державтоінспек- ції, ані під час розгляду адміністративної справив суді, позивачем не надано доказів щодо наявності підстав, що помякшують відповідальність, у відповідності до вимог ст. 35 КУпАП, які необхідно було б врахувати як при винесенні оскаржуваної постанови, так і при розгляді адміністративного позову в судовому засіданні.

Судом не може бути взято до уваги та прийнято як належний та допустимий доказ по справі надані відповідачем фото в підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 проступку, за який передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки з наданих матеріалів не можливо встановити місце вчинення адміністративного правопорушення, більше того в адміністративному протоколі взагалі не зазначено про здійснення фото фіксації.

Суд також критично відноситься і до фото, наданих в судовому засіданні позивачем, оскільки вони не містять належної інформації щодо предмету доказування.

Аналіз норм чинного законодавства та матеріалів справи вказує на те, що позивач дійсно порушив вимоги п.15.4 Правил Дорожнього Руху, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом від

26.05.2011року про адміністративне правопорушення серії СВ1 № 051140, фактичними обставинами справи, що були встановлені в судовому засіданні, а оскаржувана постанова серії СВ № 227736 від

26.05.2011року в справі про адміністративне правопорушення винесена з додержанням норм чинного законодавства, а саме ст.ст. 251, 254, 280, 283 КУпАП і підстав для її скасування не вбачається.

Не підлягає задоволенню і позовна вимога, заявлена позивачем, щодо визнання дій відповідача не чинними, оскільки нормами КАС України не передбачено такого способу захисту інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, як визнання їх дій - не чинними.

Враховуючи викладене, керуючись п. 8.1, 15.4 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., ст.ст. 8-12, 14, 70-72, 159-163, 1715 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з дізнання Варвинського ВДАІ ОСОБА_3 про визнання нечинними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії СВ № 227736 від 26.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини

07.06.2011року в присутності позивача. Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі 08.06.2011 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_5