Справа № 808/7606/14(ДО/808/809/14)
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокусправа № 808/7606/14(ДО/808/809/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Кругового О.О. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі № 808/7606/14(ДО/808/809/14) за позовом Приватного акціонерного товариства "ЦИНК" до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, -

встановив:

В листопаді 2014 року Приватне акціонерне товариство "ЦИНК" (надалі - Позивач) звернулося з позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі - Відповідач), у якому просило:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №-2791 від 04.07.2014 про збільшення Позивачу суми грошового зобов'язання щодо сплати податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 27924,00 гривень, прийнятого на підставі Акту № 206/05-14-22-01-13-32609581 від 10.06.2014 "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПрАТ "Цинк", , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 року" повністю.

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №-2790 від 04.07.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання ПрАТ "Цинк" щодо сплати податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 44274 грн.,666 прийнятого на підставі Акту №206/05-14-22-01-13-32609581 від 10.06.2014 "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ПрАТ "Цинк", , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013" в частині визначення суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість в розмірі 19194 грн.; в тому числі за основним платежем - 12796 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6398 грн.

- зобов'язати Відповідача утриматися від використання та внесення протиправних висновків про порушення ПрАТ "Цинк" ст.9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000 №1775-ІІІ, ст.17 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998 №187/98-ВР ПрАТ "Цинк" здійснювало виробництво цинкового купоросу з напівфабриката (оксидацинка технічного) та з давальницької сировини (небезпечних відходів) без наявності ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення, утилізація) до відповідних інформаційних баз контролюючих органів та передачі вказаної інформації іншим органам державної влади.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ними до перевірки було надано усі необхідні належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт отримання товару від ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап», а допущена у товарно-транспортній накладній описка є суто технічною та викликана великим документообігом та нестачею бухгалтерських кадрів. Вважають необґрунтованим висновок податкового органу про завищення собівартості реалізації готової продукції з вартості запасів, які не підтверджено документально, та з розміру заробітної плати та внесків на соціальні заходи водія-експедитора, адже чинне законодавство не передбачає підтвердження зв'язку виконуваних робочих обов'язків водія з роботою підприємства, а Позивачем було надано до перевірки вірно складений табель обліку робочого часу, у зв'язку з чим включення заробітної плати та внесків на соціальні заходи вказаного водія до складу витрат підприємства для цілей податкового обліку прибутку підприємства є правомірними. Відносно висновку Відповідача про здійснення ПрАТ «Цинк» виробництва цинкового купоросу з напівфабриката та з давальницької сировини без наявності відповідної ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами зазначають, що давальницькою сировиною є пил газоочистки, який входить до Зеленого переліку відходів та не містить матеріалів, які можуть виявляти небезпечні властивості, для поводження із вказаною давальницькою сировиною у Позивача був відсутній обов'язок отримувати ліцензію на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами. Крім того, всупереч приписам чинного законодавства до винесених податкових повідомлень-рішень не додано розрахунку податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, чим позбавлено було Позивача можливості перевірити їх правильність. (том 1 а.с.4-12)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "ЦИНК" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 4 липня 2014 року №-2791 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток Приватному акціонерному товариству "ЦИНК" на суму 27 771,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 4 липня 2014 року №-2790 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість Приватному акціонерному товариству "ЦИНК" на суму 19 194 грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що господарська операція з поставки ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» на адресу ПрАТ «Цинк» сплаву цинкового підтверджена всіма необхідними бухгалтерськими документами. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень Відповідача, що у перевіряємому періоді Позивач не використовував у господарській діяльності автомобіль КАМАЗ 54115держ номер НОМЕР_1, адже до перевірки та до суду надано, зокрема, докази щодо використання автомобіля при перевезенні сплаву цинкового у січні 2013 року. Крім того, до перевірки надано табелі обліку робочого часу водія-експедитора ОСОБА_1 за період з травня по листопад 2013 року, а об'єм виконуваної ним роботи підтверджено відповідним наказом по підприємству. Отже, є доведеним зв'язок вказаного водія із господарською діяльністю підприємства. В той же час, позовні вимоги щодо зобов'язання Відповідача утриматися від використання та внесення висновків про порушення Позивачем ст.. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» є передчасними. (том 1 а.с.230-235)

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, Костянтинівська ОДПІ подала апеляційну скаргу, відповідно до якої, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовували тим, що у Позивача були відсутні первинні документи, що підтверджували б навантаження, перевезення (переміщення), розвантаження та отримання від ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» у січні 2013 року сплаву цинкового на суму 63 978 грн. Крім того, у підприємства відсутні будь-які документи на підтвердження використання автомобіля КАМАЗ 54115 у господарській діяльності, як і не надано документів відносно зв'язку роботи водія-експедитора з господарською діяльністю Позивача. Звертають увагу на те, що у Позивача була відсутня ліцензія на поводження з небезпечними відходами. (том 1 а.с.246-249).

ПрАТ "ЦИНК" надано заперечення на апеляційну скаргу , відповідно до яких вважають рішення суду законним та обгрунтованим. Зазначають про безпідставність доводів апеляційної скарги, адже факт придбання товару підтверджується видатковою та податковою накладною, факт перевезення - подорожнім листом , у якому зазначено, що перевезення здійснювалось водієм-експедитором ОСОБА_1, на автомобілі КАМАЗ 54115держ номер НОМЕР_1 з причепом,вантаж прямує зі складу ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» в м.Донецьк до складу ПрАТ "ЦИНК", оприбуткування на складі підприємства підтверджено карточкою складського обліку.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу начальника Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області №348 від 19.05.2014 уповноваженими працівниками Костянтинівської ОДПІ, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПрАТ "Цинк" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства, про що складено акт перевірки №206/05-14-22-01-13-32609581 від 10.06.2014 року. (том 1 а.с.16-75)

Перевіркою встановлено порушення:

- вимог пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.8. ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ "Цинк" занижено податок на прибуток на суму 18616 гри., в т.ч. за 2013 рік на 18 616 грн.;

- п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ "Цинк" занижено податок на додану вартість на загальну суму 29516 грн., в т.ч. у квітні 2012 року на 16720 грн., у січні 2013 року на 12796 грн.;

- п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, в результаті чого надано звіти за 4 квартал 2011 року та за 1 квартал 2013 року про суми доходів, нарахованих (виплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку з недостовірними відомостями,

- ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000 №1775- ІІІ, ст.17 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998 №187/98-ВР ПрАТ "Цинк" здійснювало виробництво цинкового купоросу з напівфабриката (оксида цинка технічного) та з давальницької сировини (небезпечних відходів) без наявності ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення, утилізація). Отримано доходи від реалізації цинкового купоросу на суму 1317,6 тис. грн., та від послуг з переробки давальницької сировини 1674 тис. грн.; собівартість реалізованої продукції складає 974,9 тис. грн., собівартість наданих послуг - 1550 тис. грн.

Не погоджуючись з висновками та фактами, викладеними в акті, ПрАТ "Цинк" надало до податкового органу заперечення вих. № 124 від 23.06.2014 року (том 1 а.с.91-93), які згідно відповіді Відповідача від 01.07.2014 р. № 2677/10/05-14-22-01-13-3 прийняті не були. (а.с.94-100)

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №-2791 від 04.07.2014 р. про збільшення суми грошового зобов'язання щодо сплати податку на прибутку на загальну суму в розмірі 27 924 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 18 616 грн., та за штрафними фінансовими) санкціями - 9308 грн.; (том 1 а.с.14)

- податкове повідомлення-рішення №-2790 від 04.07.2014 р. про збільшення суми грошового зобов'язання щодо сплати податку на додану вартість в розмірі 44 274 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 29 516 грн., та за штрафними фінансовими) санкціями - 14 578 грн.

Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №-2791 від 04.07.2014 р. та податкового повідомлення-рішення №-2790 від 04.07.2014 р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 19 194 грн., в тому числі за основним платежем - 12 976 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6398 грн. та зобов'язання податкового органу утриматися від внесення та використання висновків про порушення Позивачем приписів ст.. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПрАТ "Цинк", суд першої інстанції виходив з того, що господарська операція з поставки ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» на адресу ПрАТ «Цинк» сплаву цинкового підтверджена всіма необхідними бухгалтерськими документами. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень Відповідача, що у перевіряємому періоді Позивач не використовував у господарській діяльності автомобіль КАМАЗ 54115держ номер НОМЕР_1, адже до перевірки та до суду надано, зокрема, докази щодо використання автомобіля при перевезенні сплаву цинкового у січні 2013 року. Крім того, до перевірки надано табелі обліку робочого часу водія-експедитора ОСОБА_1 за період з травня по листопад 2013 року, а об'єм виконуваної ним роботи підтверджено відповідним наказом по підприємству. Отже, є доведеним зв'язок вказаного водія із господарською діяльністю підприємства. В той же час, позовні вимоги щодо зобов'язання Відповідача утриматися від використання та внесення висновків про порушення Позивачем ст.. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» є передчасними.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами оскаржена не була та колегією суддів не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заявлених вимог, виходячи із наступного.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності та інших витрат.

Приписи пунктів п. 138.1, 138.6, 138.8 статті 138 Податкового Кодексу України регламентують , що включають у себе витрати операційної діяльності, що включається до складу прямих матеріальних витрат та загальновиробничих витрат, з чого складається собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового Кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, а пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 цього Кодексу визначає, що не включаються до складу витрат, а саме - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

За приписами п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Водночас, згідно вимог п.п.139.1.9 ст.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для включення платником податків витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт виконання робіт чи придбання послуг має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення), забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Так, між ПрАТ «Цинк» (Покупець) та ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап» (Продавець) було укладено договір поставки продукції № 111031 від 31.10.2011 р., відповідно до умов якого Продавець поставляє Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (продукція) на умовах, визначених Договором. (том 1 а.с.101-102))

На підтвердження виконання умов вказаного договору ДП "Техноскрап" ТОВ "Скрап" поставило в адресу ПрАТ "Цинк" сплав цинковий у кількості 6700 кг на суму 63978,33 грн., який в подальшому включено ПрАТ "Цинк" до складу матеріальних витрат та собівартості реалізованої продукції.

Факт поставки відповідного товару підтверджується долученими до матеріалів справи видатковою та податковою накладною, товарно-транспортною накладною, подорожнім листом, карткою складського обліку матеріалів. (том 1 а.с.104-108)

Вказані документи оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій між Позивачем та його контрагентом, що податковим органом спростовано не було.

Відносно посилань заявника апеляційної скарги на те, що реальність господарських відносин між Позивачем та його контрагентом не можливо підтвердити з огляду на неналежне оформлення товарно-транспортних документів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. п. 11.4, 11.5, 11.6, 11.7 вказаних Правил оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Тобто, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних може свідчити лише про дотриманням чи порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій за наявності інших підтверджуючих документів. Відсутність саме товарно-транспортних накладних не є підставою для не включення вартості придбаних товарів до валових витрат та формування податкового кредиту.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів податкового органу про відсутність у Позивача будь-яких первинних документів, що підтверджують використання машини КАМАЗ 54115 держ.номерAH55-32A3у господарській діяльності ПрАТ "Цинк", та не проводилося списання палива на роботу цього автомобіля.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль використовувався ПрАТ "Цинк" на підставі договору оренди від 04.01.2011№8/1 та додатків до нього з 04.01.2011 по 26.04.2013 (акт повернення транспортного засобу від 26.04.2013). Документи, що підтверджують використання цієї машини у господарській діяльності ПрАТ "Цинк" та списання палива на роботу цього автомобіля, надавалися під час перевірки.

Доведеним також є і факт роботи водія-експедитора ОСОБА_1, який згідно з наказами №42/к від 06.12.2010 та № 29/к від 30.08.2011 був призначений водієм автомобіля КАМАЗ 54115 держ. номер НОМЕР_1. Після повернення вказаного автомобіля орендодавцеві ОСОБА_1 продовжив працювати водієм на підприємстві та виконувати покладені на нього робочі обов'язки. Документи, що підтверджують відпрацьований робочий час ОСОБА_1, - табель обліку робочого часу - досліджувалися працівниками відповідача під час проведення перевірки.

З огляду на встановлені судом обставини та наявні первинні документи, які містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством для первинних документів, які фіксують факт здійснення господарської операції і, суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність формування Позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

У межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі № 808/7606/14(ДО/808/809/14) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у строки, визначені статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 15 жовтня 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко