Справа № 813/294/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/5808/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року по справі за позовом державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (надалі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до суду з адміністративним позовом до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.09.2012 року №/9631 та № /9629.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства є протиправними, оскільки між позивачем та ТОВ «АК «Автотранс» укладено договір № Л/Т - 111345/НЮ від 25.06.2011 року з надання послуг на капітальний ремонт механічного обладнання ТРС на загальну суму 1153560,00 грн. з ПДВ, на основі процедури відкритих торгів. Розрахунки з ТОВ «АК «Автотранс» проводились відокремленими підрозділами позивача - ВП «Локомотивне депо Мукачево», ВП «Локомотивне депо Чернівці», ВП «Локомотивне депо Здолбунів», ВП «Локомотивне депо Тернопіль», ВП «Локомотивне депо Львів». Фактичне отримання послуг від свого контрагента підтверджується первинними документами, які надані до перевірки. Однак, аналіз реальності господарської діяльності на підставі податкового та бухгалтерського обліку позивача відповідачем не проводився. Одночасно, висновок про безтоварність господарської діяльності відповідачем зроблено на підставі акта перевірки ДПІ Червонозаводському районі м. Харкова № 6126/233/34333799 від 14.11.2011 року «Про проведення зустрічної звірки ТОВ «АК «Автотранс» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ДТГО «Львівська залізниця», їх реальності та повноти відображення в обліку за період серпень 2011 року», що суперечить, на думку позивача, вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що реальність господарської операції позивача з ТОВ «АК «Автотранс» по капітальному ремонту механічного обладнання ТРС підтверджується договором, актами приймання наданих послуг, протоколом ціни до вказаного договору, плановими калькуляціями, графіком надання послуг, податковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями, фінансовим звітом ТОВ «АК «Автотранс», звітом про рух коштів, товарно - транспортними накладними, договорами про спільну діяльність останнього та ТОВ «Лагуна», актами вад, що підтверджують відправлення несправних запчастин. Відтак, підставно у позивача виникло право на податковий кредит за наслідком фактичного проведення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування ПДВ за наявними первинними документами бухгалтерського обліку в підтвердження такого проведення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що з приводу податкового повідомлення - рішення з ПДВ, то виходячи з акту перевірки ТОВ «АК «Автотранс» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з позивачем, позаяк у ТОВ «АК «Автотранс» відсутнє устаткування для здійснення капітального ремонту механічного обладнання ТРС, відсутній штат працівників, необхідне приміщення, а договір мав виконуватись на території виконавця - ТОВ «АК «Автотранс». На виконання ремонтних робіт, ТОВ укладено договір субпідряду на виконання ремонтних робіт механічного обладнання з групою фізичних осіб, що є ремонтною бригадою, які не є платниками ПДВ. Крім того, позивачем не подано належними чином оформлених первинних документів.

Відносно податкового повідомлення - рішення з податку на прибуток, то сума взаєморозрахунків позивача та ТОВ «АК «Автотранс» віднесено в податковому обліку до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування по деклараціях ВП «Локомотивне депо Львів», ВП «Локомотивне депо Тернопіль», ВП «Локомотивне депо Мукачево», ВП «Локомотивне депо Чернівці», ВП «Локомотивне депо Здолбунів», що призвело до заниження податку із - за безтоварних і нікчемних операцій в розмірі 25622 грн., а загальна сума заниження такого податку становить 58857 грн.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 29.08.2012 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДТГО «Львівська залізниця» з питань взаєморозрахунків із ПП «Профіт Пласс», ТОВ «Юніто Техальянс», ТОВ «ВКК «Трансенергопром»», ПП «Карпати-Транс-Логістика» та ТОВ «АК «Автотранс»» за період лютий 2011 року - травень 2012 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 719/33-00/01059900.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, податковим органом 12.09.2012 року прийнято податкове повідомлення - рішення № /9631, у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість, усього 58475,72 грн., в тому числі за основним платежем - 38983,81 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 19491,91 грн. та № /9629, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток підприємств, усього 58857,00 грн., в тому числі за основним платежем - 58857,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 0,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано суду копії:

- договору № Л/Т-111345/НЮ від 25.06.2011 року на капітальний ремонт механічного обладнання ТРС, укладеного між ТОВ «АК «Автотранс»» (як виконавцем) та позивачем (як замовником), згідно якого виконавець зобов'язується у 2011 році надати послуги, зазначені в протоколі ціни, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги; Протоколу ціни до вказаного договору, планових калькуляцій, графіку надання послуг;

- Актів приймання наданих послуг від 26.12.2011 року, від 18.08.2011 року, від 13.07.2011 року, від 23.11.2011 року, від 14.02.2012 року, від 26.10.2011 року, від 07.12.2011 року складених на підставі договору на капітальний ремонт механічного обладнання ТРС від 25.06.2011 року, а також податкових накладних за вказаний період виданих позивачу та його структурним підрозділам його контрагентом ТОВ «АК «Автотранс»», в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; видаткових накладних за вказаний період складених між ТОВ «АК «Автотранс»» та позивачем та його структурними підрозділами із зазначенням переліку товарів, ціни товару, в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; платіжних доручень за вказаний період про сплату позивачем коштів за придбані у ТОВ «АК «Автотранс»» роботи (послуги);

- фінансового звіту ТОВ «АК «Автотранс»» станом на 31.12.2010 року та на 01.04.2011 року за формою № 1-м;

- звіту ТОВ «АК «Автотранс»» про рух грошових коштів за 1 квартал 2011 року за формою № 3;

- звіту ТОВ «АК «Автотранс»» про рух грошових коштів за 2010 рік за формою № 3;

- листа - відгуку ТОВ «Ремонтно будівельне управління «Промбудколія» від 12.03.2011 року; відгуку ДП «Волиньвугілля» вих.№ 315 від 16.05.2011 року щодо співпраці з ТОВ «АК «Автотранс»»;

- Статуту ТОВ «АК «Автотранс»», а також копії Свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «АК «Автотранс»»; довідки податкового органу про реєстрацію ТОВ «АК «Автотранс»» про взяття на облік платника податків; Свідоцтва про реєстрацію ТОВ «АК «Автотранс»» платником податку на додану вартість; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

- товарно-транспортної накладної серії 02 АБЖ від 19-21.07.2011 року із зазначенням реквізитів, що підтверджують поставку автоперевізником ДРЭА, товару (запчастин) від ТЧ-4 (м. Львів) до ТЧ-4 (м. Харків); товарно-транспортної накладної серії 02 АБЖ від 12-17.09.2011 року із зазначенням реквізитів, що підтверджують поставку автоперевізником ДРЭА, товару (запчастини в ремонт та запчастини з ремонту) від ТЧ-4 (м. Львів) до ТЧ-4 (м. Харків);

- пропозиції конкурсних торгів ТОВ «АК «Автотранс»» на виготовлення та продаж запчастин до рухомого складу залізниць та автотранспорту, ремонт рухомого складу, механічного обладнання та устаткування; калькуляції на ремонт механічного обладнання ТРС;

- договору про спільну діяльність, укладеного між ТОВ «АК «Автотранс»» та ТОВ «Лагуна» у сфері виробництва та ремонту механічного обладнання, насосів та іншого устаткування для потреб залізничного транспорту; Атестату виробництва, виданому ТОВ «Лагуна» 27.11.2008 року Харківським ОС залізничного транспорту, який засвідчує, що продукція виготовляється відповідно до конструкторської документації;

- акту вад 13.07.2011 року приймання - передачі обладнання з ремонту, складеного відповідно до договору № Л/Т-111345/НЮ від 25.06.2011 року; а також актів, вимог, дефектних актів, що підтверджують відправленнях несправних запчастин до тепловозів на проведення ремонту, їх ремонт по ВП «Локомотивне депо Львів», ВП «Локомотивне депо Тернопіль», ВП «Локомотивне депо Мукачево», ВП «Локомотивне депо Чернівці», ВП «Локомотивне депо Здолбунів».

Податковий кодекс України не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо контрагентів позивача.

Згідно з п. 1.7. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Згідно з п. п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно з п. п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п. п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

В ході розгляду справи зазначені факти встановлено не було та апелянтом не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договорів вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України та ст. 207 ГК України доводити недійсність правочинів (господарських зобов'язань) органи державної податкової служби зобов'язані виключно у судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові жодних позовів про визнання недійсними правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами подано не було, а відтак такі є дійсними. Таким чином, покликання апелянта на нікчемність договорів є надуманими, позаяк у матеріалах справи наявними є первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Вказана позиція не суперечить висновку Верховного Суду України викладеному в судовому рішенні від 18.11.2014 року, що застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою ст. 228 ЦК України, мають застосовуватися до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги вцілому суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року у справі № 813/294/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 12.10.2015 року