Справа № 815/2786/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р.м. ОдесаСправа № 815/2786/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Кравченка К.В.

- Лукянчук О.В.

за участю: секретаря - Разінкіної Л.В.

апелянта - ОСОБА_2

представника апелянта - ОСОБА_3 (довіреність від 17.04.2015 року)

представника відповідача - Степаненко С.О. (довіреність від 27.03.2015 року)

представника відповідача - Бачерікової Д.О. (довіреність від 23.12.2014 року)

представника третьої особи - Клепикова М.С. (довіреність від 11.09.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, скасування висновку, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати незаконним висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» від 09.02.2015 року №21/15-02-17, винесений Ізмаїльською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в частині того, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), визнати незаконним та скасувати наказ Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 24.03.2015 року №309-о про звільнення ОСОБА_2, поновити її на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС тимчасово на період відсутності основного працівника ОСОБА_7, зобов'язати Ізмаїльську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області проінформувати Міністерство юстиції України про виключення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01.08.2008 року по 24.03.2015 року вона проходила службу в митних органах України. Наказом Одеської митниці ДФС від 24.03.2015 №309-о її було звільнено з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС, яку вона обіймала тимчасово, на період відсутності основного працівника з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п. 7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України) у зв'язку з встановленням Ізмаїльською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Одеській області під час проведення перевірки відповідно до вимог цього Закону недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного нею у своїй декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

Позивач вважає, що висновок ОДПІ в частині недостовірності відомостей щодо наявності майна, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, не відповідає фактичним обставинам, тому, на її думку, є протиправним, так само як і оскаржуваний наказ про її звільнення з підстав, вказаних у цьому висновку, тому вони підлягають скасуванню. Крім того позивач зазначила, що її звільнено з займаної посади в період тимчасової непрацездатності в період з 24.03.2015 року по 30.04.2015 року, що суперечить вимогам законодавства про працю.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01.08.2008 року перебувала на державній службі в митних органах, як державний службовець.

Згідно наказу Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 02.12.2014 №98-о позивачку з 08.12.2014 року переведено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста "Іллічівськ" Одеської митниці ДФС тимчасово на період відсутності основного працівника ОСОБА_7

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563 "Про затвердження Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" 02.12.2014 року ОСОБА_2 подала до Одеської митниці ДФС заяву на проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", у якій повідомила про те, що заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, щодо неї не застосовуються, та надала згоду на проведення перевірки, оприлюднення відомостей щодо неї відповідно до вимог закону, та надала копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік.

09 грудня 2014 року Одеською митницею ДФС до Міністерства юстиції України надіслано повідомлення про початок проходження перевірки ОСОБА_2, головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста "Іллічівськ" Одеської митниці Державної фіскальної служби.

Того ж дня, 09.12.2014 року, Одеською митницею ДФС направлено запит до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_2

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 0,0625 га згідно із державним актом серії НОМЕР_1, інформація про яку відсутня в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік. Про виявлену невідповідність ОСОБА_2 повідомлено у телефонному режимі 06.02.2015 року.

09 лютого 2015 року ОСОБА_2 до податкового органу надано письмові пояснення щодо встановлених розбіжностей, в яких повідомлено, що вона дійсно некоректно заповнила декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, тобто нею не було внесено дані про наявність у неї на праві власності земельної ділянки площею 0,0625 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, м. Ізмаїл, згідно із державним актом серії НОМЕР_1.

09 лютого 2015 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області складений висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_2, в якому зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік ОСОБА_2 недостовірно вказано відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), а саме у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий 2013 рік відсутня інформація у п.23 розділу 3 про наявність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, м. Ізмаїл.

Також у висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки ОСОБА_2 та підтверджуючих документів встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Зазначений висновок направлено до Одеської митниці ДФС, яка отримала його 17.02.2015 року.

19 лютого 2015 року Одеською митницею ДФС направлено запит до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області, в якому, з посиланням на положення п.35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563, у зв'язку з наявністю у висновку неповної інформації, просила провести додаткову перевірку фактів, викладених у листі, та надати уточнену інформацію, за якими критеріями та підставами зроблено висновок про недостовірність відомостей, зазначених ОСОБА_2 в декларації про майно за 2013 рік.

Крім цього, з метою прийняття правового рішення про застосування Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_2, Одеська митниця ДФС просила надати копії документального підтвердження щодо законності придбання останньою земельної ділянки та інформацію щодо перебування такого нерухомого майна у власності, в оренді чи на іншому праві користування, копії пояснення ОСОБА_2 щодо недостовірності інформації, інформацію, чи є факти, встановлені в ході перевірки достовірності відомостей, зазначених у поданій ОСОБА_2 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, підставою для застосування до неї п.8 ст.3 Закону України "Про очищення влади" (заборона обімати посади), іншу інформацію, відповідно до якої можна дійти висновку про правомірність застосування або незастосування заборон, встановлених Законом України "Про очищення влади", щодо ОСОБА_2

За результатами розгляду уточнюючого запиту Одеської митниці Ізмаїльська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області 04.03.2015 року надала відповідь, у якій підтверджений висновок від 09.02.2015 року про результати перевірки відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_2

На підставі висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» від 09.02.2015 року та листа Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 04.03.2015 року Одеською митницею ДФС складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", в якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки до ОСОБА_2 застосовуються заборони, визначені ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" відповідно критерію, визначеному ч. 8 ст. 3 цього Закону, у зв'язку із встановленням недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік.

Відповідно до ч.3 ст. 1 та ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" та пункту 7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України, на підставі п.37 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборони передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №563, наказом Одеської митниці ДФС від 24.03. 2015 року №309-о ОСОБА_2 25.03.2015 року звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Вирішуючи даний спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірну інформацію щодо наявності на праві власності земельної ділянки, а чинним законодавством не передбачено подання уточнюючих декларацій про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру, висновок податкового органу в цій частині та наказ Одеської митниці ДФС про звільнення позивачки з посади є законними та обґрунтованими.

Однак колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає помилковим, з огляду на наступне.

У розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій ст. 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою ст. 4 цього Закону.

За змістом ч. 8 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» визначено, що перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

В силу ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений ч. 4 цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пп. 1 та/або 2 ч. 5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої ст. 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватися в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто саме собою неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального і розділового сполучника «та/або» дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана з висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел.

Сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, Ізмаїльська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, надаючи висновок за результатами проведеної перевірки позивача, зазначила, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого позивачем за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації.

Оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідачами не було встановлено невідповідності вартості майна, у тому числі й не вказаної у декларації земельної ділянки, доходам, отриманим із законних джерел, колегія суддів вважає, що саме по собі не вказання майна у декларації не тягне за собою настання відповідальності за Законом України "Про очищення влади", так як питання декларування доходів певних осіб врегульовано у даному випадку Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Таким чином, враховуючи ту обставину, що Одеською митницею ДФС при звільненні позивача з посади не було враховано, що земельна ділянка площею 0,0625 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, м. Ізмаїл , була придбана позивачем із законних джерел, а вартість майна, вказаного ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України"Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел, колегія суддів приходить до висновку, що позивача було звільнено без наявних на те підстав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами факт правомірності припинення перебування позивача на службі, а оскаржуваний наказ прийнятий без врахування всіх обставин і підстав звільнення, з порушенням діючого законодавства, без дотримання принципу пропорційності, що має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці ДФС від 24.03.2015 року №309-о "Про звільнення ОСОБА_2" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги про визнання незаконним висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» від 09.02.2015 року №21/15-02-17 в частині того, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) не можуть бути задоволені, оскільки на момент його складення - 09.02.2015 року, декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру, подана ОСОБА_2 за 2013 рік, містила недостовірні відомості щодо наявності майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», отже правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні.

Водночас, колегією суддів встановлено, що, отримавши запит-лист від Одеської митниці ДФС про проведення додаткової перевірки фактів, викладених у листі, та надання уточненої інформації, за якими критеріями та підставами зроблено висновок про недостовірність відомостей, зазначених ОСОБА_2 в декларації про майно за 2013 рік, Ізмаїльська ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, в порушення вимог люстраційного законодавства, зокрема, п.35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади", фактично не провела додаткової перевірки з метою уточнення отриманої інформації та не виготовила нового висновку, обмежившись лише відповіддю, в якій підтвердила викладені у попередньому висновку обставини.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів вважає, що для повного захисту прав позивача є необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Ізмаїльської ОДПІ, яка полягала у не проведенні додаткової перевірки достовірності відомостей, зазначених позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру та ненаданні відповіді на запит Одеської митниці ДФС України у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, скасування висновку, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ізмаїльської ОДПІ, яка полягала у не проведенні додаткової перевірки достовірності відомостей та ненаданні відповіді на запит Одеської митниці ДФС України у встановлений законом строк.

Визнати незаконним та скасувати наказ Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 24.03.2015 року №309-о про звільнення ОСОБА_2, поновити її на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС тимчасово на період відсутності основного працівника ОСОБА_7

Зобов'язати Ізмаїльську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області проінформувати Міністерство юстиції України про виключення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лукянчук