Справа № 802/1155/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1155/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

06 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області Горбатенка Руслана Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля", про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області Горбатенка Руслана Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля", про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №20042752 від 17 березня 2015 року, зобов'язання повторно розглянути питання державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2004 року між приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Поділля" (Орендар) та ОСОБА_4 (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, згідно з умовами якого Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, а Орендодавець відповідно передає вказану земельну ділянку в строкове платне користування Орендарю (9-13).

06 жовтня 2005 року вказаний договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №428.

13 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки строком також на 10 років.

З метою реєстрації вказаного договору оренди 17 березня 2015 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції Горбатенко Р.В. №20042752 від 17 березня 2015 року відмовлено у державній реєстрації вказаного договору оренди земельної ділянки з посиланням на статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме в зв'язку з тим, що заявлене право вже зареєстроване (а. с. 8).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у державній реєстрації на підставі статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Ст. 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, встановив, що згідно з відомостями Відділу держземагенства у Крижопільському районі заявлене право вже зареєстровано, та вирішив відмовити позивачу у державній реєстрації права оренди земельної ділянки.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 05 грудня 2004 року між ПАТ ПК "Поділля" та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до довідки Відділу Держземагенства у Крижопільському районі Вінницької області право оренди земельної ділянки зареєстровано 06 жовтня 2005 року. Згідно з п. 8 договору оренди земельної ділянки від 05 грудня 2004 року термін дії договору 10 років (а. с. 45).

Таким чином, вважаючи, що строк дії договору закінчується 06.10.2015 року, державний реєстратор відмовив у державній реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Водночас, оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо підстав прийняття оскарженого рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №6-162ц13 за позовом ОСОБА_11 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Весна", третя особа - відділ Державного комітету по земельних ресурсах у Нікопольському районі Дніпропетровської області, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов'язання повернути земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

ПАТ ПК "Поділля" та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних умов договору, скріпивши 05 грудня 2004 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. В момент державної реєстрації договір оренди земельної ділянки, укладення якого вже відбулось, набрав чинності (юридичної сили), і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Таким чином, строк дії договору, укладеного між ПАТ ПК "Поділля" та ОСОБА_4 закінчився 05 грудня 2014 року, тобто через 10 років після його укладення.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

За таких обставин, у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з тих підстав, що заявлене право вже зареєстровано.

Крім того оскаржене рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно не містить посилання на підставу для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, перелік яких встановлено ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2015 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.