Справа № 826/11190/13-а
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Прокопенка О.Б.,

суддів: Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,

при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представників:

приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Корпорація Укржилбуд» - Горсітманова О.В., Гери Р.Ю.;

державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (яка є правонасупником державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби; далі - ДПІ) та Державної фіскальної служби України - Павловича Д.М.;

ПАТ «Укрсоцбанк» - Ткачука О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Корпорація Укржилбуд» до ДПІ про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ «Корпорація Укржилбуд» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 червня 2013 року №№ , .

На обґрунтування позовних вимог ПАТ «Корпорація Укржилбуд» зазначило, що висновки акта від 17 травня 2013 року № 327/22-5-09/22931511 «Про результати позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Корпрорація «Укржилбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 1 листопада 2012 року по 30 листопада 2012 року» є безпідставними, а відтак спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Суди встановили, що відповідач провів позапланову виїзну перевірку ПАТ «Корпорація Укржилбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість (далі - ПДВ) щодо взаємовідносин з ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 1 по 30 листопада 2012 року, за результатом якої 17 травня 2013 року складено акт № 327/22-5-09/22931511.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Корпорація Укржилбуд» пункту 153.6 статті 153, пункту 185.1 статті 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (далі - ПК), що призвело до заниження суми ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну

суму 18 288 132 грн, у тому числі за листопад 2012 року - 18 288 132 грн; завищення залишку від'ємного значення з ПДВ, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну

суму 29 179 грн, у тому числі за листопад 2012 року - 29 179 грн; завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на загальну суму16 022 грн, в тому числі за листопад 2012 року - 16 022 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки 19 червня 2013 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 27 432 198 грн (за основним платежем - 18 288 132 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 9 144 066 грн); № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 16 022 грн.

Висновок ДПІ про порушення ПАТ «Корпорація Укржилбуд» вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що позивач не включив до складу податкових зобов'язань суми від відчуження об'єкта застави та передачі права власності, у зв'язку з чим він занизив ПДВ.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року, позовні вимоги задовольнив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 7 квітня 2014 року касаційну скаргу ДПІ залишив без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року - без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишив без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня

2013 року - без змін.

Не погоджуючись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування касаційним судом положень пункту 187.1 статті 187 ПК. Просить скасувати постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування заяви ПАТ «Укрсоцбанк» додало копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року

(№ К/ 800/47304/14), яка, на його думку, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню з таких підстав.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України цей суд за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на іпотечне майно, дійшов висновку про наявність у позивача зобов'язань зі сплати ПДВ та факт поставки в розумінні пункту 187.1 статті 187 ПК.

Водночас у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на іпотечне майно, за відсутності акта приймання-передачі дійшов висновку про відсутність у позивача зобов'язань зі сплати ПДВ та відсутність факту поставки в розумінні пункту 187.1 статті 187 ПК.

Аналіз наведених рішень суду касаційної інстанції дає підстави вважати, що він неоднаково застосував зазначені норми права.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом цих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відповідно до абзацу першого пункту 185.1 статті 185 ПК об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 14.1.244 пункту 14.1 статті 14 ПК як товар слід розуміти, зокрема, матеріальні активи, до яких відноситься нерухоме майно.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Отже, у платника податкове зобов'язання з ПДВ виникає або в момент, що фіксує проведення розрахунків за поставлений товар, або в момент передачі (відвантаження такого товару), залежно від того, яка подія настала раніше.

Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням господарського суду міста Києва від 10 вересня 2012 року у справі № 5011-61/8461- 2012, яке набрало законної сили 14 листопада 2012 року, визнано за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на предмет іпотеки - адміністративний будинок (літера А), загальною площею 2263,50 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Костьольна, 13а.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як зазначає ПАТ «Укрсоцбанк», і це встановлено судами, після набрання законної сили рішенням господаського суду про визнання за ним права власності на майно, саме у податковому періоді (листопад 2012 року) він оприбуткував зазначене майно на своєму балансі та списав заборгованість за кредитним договором від 17 січня 2008 року (з доповненнями) на суму предмета цієї іпотеки та подав відповідну декларацію до органу податкової служби.

Отже, списання ПАТ «Укрсоцбанк» у листопаді 2012 року з рахунку ПАТ «Корпорація Укржилбуд» у рахунок заборгованості за Генеральним кредитним договором на суму вартості вищезазначеного і стягнутого за рішенням суду у власність предмета іпотеки може розглядатися як подія, що сталася раніше, при визначенні дати виникнення податкових зобов'язань із приписами пункту 187.1 статті 187 ПК.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що погашення кредиту іпотекодавцем за рахунок набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем свідчить про те, що з відповідної дати перераховані кошти в межах кредиторської операції та перехід права власності можуть розглядатися як настання першої події у розумінні пункту 187.1 статті 187 ПК.

Відповідно до вимог статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) за наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу, суд має право у разі неправильного застосування судом (судами) норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, скасувати судове рішення (судові рішення) та ухвалити нове судове рішення.

Оскільки у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права щодо спірних відносин, то постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року та ухвала Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року підлягають скасуванню.

У зв'язку з тим, що постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року скасовуються, ухвала Вищого адміністративного суду України від 7 квітня 2014 року теж підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах

Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 7 квітня 2014 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Корпорація Укржилбуд» до державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (яка є правонасупником державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби) про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.Б. Прокопенко
Судді М.І. Гриців В.Л. Маринченко
О.А. Коротких П.В. Панталієнко
О.В. Кривенда І.Л. Самсін
В.В. Кривенко О.О. Терлецький