Справа № 2а-810/10
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р. Справа № 15468/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендера І.Я., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни,

встановила:

У листопаді 2010 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни з 2006 року.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Згідно з статтею 6 цього закону йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така йому виплачувалась не в повному розмірі.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2010 року адміністративний позов за період часу з 01.01.2006 року по 08.05.2010 року залишено без розгляду.

Оскаржуваною постановою адміністративний у задоволенні позовних вимог за період з 09.05.2010 року по 31.10.2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Апелянт як на обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом порушено норми ст. ст. 16, 19 Конституції України, ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також посилається на те, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а стаття 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Проте в частині 3 статті 28 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюється на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є дитиною війни, оскільки згідно статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Змінами внесеними підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI, обмежувалась дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким обмежувалась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними та втратили чинність з моменту визнання їх такими.

Після Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не обмежувалась.

Відповідно до цього в 2010 році ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» діяла в редакції згідно якої, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається із матеріалів справи підвищення до пенсії позивачу як особі, якій надано статус дитини війни, здійснювалось у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530.

Виходячи загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів приходить до висновку, що при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії позивачу як дитині війни здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства.

Колегія суддів не може взяти до уваги посилання апелянта на те, що положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Отже, вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, виплат допомоги дітям війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, колегія судів приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги з 09.05.2010 року.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 204, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі задоволити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 01.12.2010 року скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.05.2010 року включно з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жовківському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.05.2010 року включно з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_2