Справа № 2а-9286/11/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 р. № 2а-9286/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представників:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства відкритого типу «Аціонерна компанія «Інтерторг»(надалі АТВТ «АК «Інтерторг») до Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Залізничному районі м.Львова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

АТВТ «АК «Інтерторг»звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 20.06.2011 року за №, прийнятого ДПІ у Залізничному районі Львівської області.

Позивач у позовній заяві зазначає, що орган державної податкової служби помилково прийшов до висновку про порушення товариством граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 270032 грн. 30 коп., а також застосував штрафні санкції до останнього в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Також, продовжує позивач, перевіряючими в акті перевірки не обгрунтовано факти виявлених порушень, які, в свою чергу, грунтуються на субєктивних та нічим не підтверджених припущеннях.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити з вищевикладених підстав.

Відповідач в запереченні на позовну заяву вважає, що, у звязку із несвоєчасною сплатою узгодженої суми податкового зобовязання з податку на прибуток по декларації з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2009 року та податковому повідомленню-рішенню від 25.12.2009 року за №/0/35190, органом державної податкової служби правомірно, у відповідності до вимог ст.126 ПК України, застосовано штрафну санкцію в розмірі 54006 грн. 46 коп. Окрім цього, відповідач звертає увагу на те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів припинена згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 03.02.2011 року.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

За результатами невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань до бюджету АТВТ «АК «Інтерторг», ДПІ у Залізничному районі м.Львова складено акт від 30.05.2011 року за №1261, із змінами внесеними листом від 17.06.2011 року за №20999/8/15-1/599, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2011 року за №, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 54006 грн. 46 коп., в тому числі за основним платежем - 0 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 54006 грн. 00 коп.

В підтвердження прийняття такого податкового повідомлення-рішення в матеріалах справи наявний корінець податкового повідомлення-рішення від 20.06.2011 року за №, яке надсилалось позивачу (повідомлення про вручення поштового відправлення від 25.06.2011 року).

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що законодавством не передбачено надіслання уточнень до акта перевірки листом, оскільки такі порушення є формальними та не впливають на правильність спірного акту індивідуальної дії.

Так, перевіркою встановлено порушення товариством вимог ст.57 ПК України, зокрема, протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання з податку на прибутку на загальну суму 270032 грн. 30 коп.

Відповідно до визначень ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»від 14.05.1992 року за № 2343-XII (з наступними змінами та доповненнями), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з вимог ч.4 ст.12 даного Закону, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

- не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

В матеріалах справи наявна ухвала Господарського суду Львівської області від 27.11.2009 року якою порушено провадження у справі про банкрутство АТВТ «АК «Інтерторг»та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Поряд з цим, згідно з ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.02.2011 року заяву позивача про його банкрутство залишено без розгляду.

Таким чином, мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв в період з 27.11.2009 року по 03.02.2011 року, а тому саме з цієї дати у позивача відновився обовязок щодо виконання грошових зобовязань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Як передбачено абз.1 п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимог п.57.3 цієї ж статті, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 126.1 ст.126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи платіжного доручення за №4 від 19.04.2011 року позивачем здійснено погашення податкового боргу з податку на прибуток за 2010 рік в розмірі 277765 грн. 00 коп., який виник у звязку з припиненням дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (03.02.2011 року).

А тому, органом державної податкової служби правомірно, у відповідності до вимог ст.126 ПК України, застосовано штрафну санкцію за порушення терміну сплати податкового зобовязання з податку на прибуток при затримці більше 30 днів.

Щодо посилань позивача на те, що акт перевірки складено з порушенням встановленого порядку оформлення результатів перевірок, то такі порушення є формальними та жодним чином не впливаються на правомірність застосування до платника податків штрафних санкцій за порушення вимог податкового законодавства.

Також, судом встановлено допущену відповідачем помилку в листі від 17.06.2011 року за №20999/8/15-1/599, яким вносились зміни до акта перевірки від 30.05.2011 року за №1261, зокрема, невірно зазначена дата виникнення податкового боргу 02.02.2011 року замість 03.02.2011 року (дата припинення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів), однак ця помилка не впливає на розмір застосованого штрафу.

Не можуть братись до уваги посилання позивача на те, що Климова особа яка отримала конверт зі спірним податковим повідомленням-рішенням не працює у нього, оскільки такі обставини не спростовують факту прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та дотримання органом державної податкової служби норм чинного законодавства при надісланні такого.

З огляду на викладене, враховуючи правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати грошового зобовязання з податку на прибуток, суд вважає, що вимоги позивача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення є безпідставними та необгрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 листопада 2011 року.

Суддя В.Я.Мартинюк