Справа № 826/11359/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо Транс» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання, підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 31.05.2013 року № 441 проведено планову перевірку ТОВ «Кіо-Транс» на предмет додержання ним Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки 05.06.2013 року комісією з проведення перевірки складено: Акт № 76 проведення планової перевірки додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт»; Акт № 76/1 про неможливість ліцензіата забезпечити виконання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».

В Актах перевірки встановлено наступні порушення: п.п. 2.3.4, 2.3.13, 2.3.3, 2.5.3, 2.5.1 Ліцензійних умов.

На підставі висновків вищезазначених Актів Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті прийнято Наказ від 11.06.2013 № 473, яким анульовано ліцензію ТОВ «Кіо-Транс» на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати прийняте ним рішення про анулювання ліцензії на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Відповідачем не доведено факт допущення Позивачем порушень Ліцензійних умов, що встановлені у актах перевірки № 76 та 76/1, а відтак, підстави для винесення спірного наказу також відсутні, а спірний наказ підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт», постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 «Про затвердження порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 №385.

Відповідно до пп.8 п.4 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 р. №387/2011, Укртрансінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з пп.5 п.6 Положення №387/2011, Укртрансінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення спірного наказу слугувало встановлення проведеною перевіркою порушення ТОВ «Кіо-Транс» Ліцензійних умов.

Щодо висновку про порушення вимог пп. 2.3.4 Ліцензійних умов, яке полягало у не забезпечені ТОВ «Кіо-Транс» проведення перевірки технічного стану і ремонту автобусів за допомогою осіб, які мають відповідну кваліфікацію, слід зазначити наступне.

Як вбачається із змісту акту перевірки, до таких висновків Відповідач прийшов у зв'язку із не надання до перевірки актів виконаних робіт з ТО-1, ТО-2 та ремонту автотранспортних засобів.

Відповідно до пп. 2.3.4 Ліцензійних умов, Ліцензіати, які виконують роботи з надання послуг з перевезення, зобов'язані: забезпечувати проведення перевірки технічного та санітарного стану, технічного обслуговування і ремонту автотранспортних засобів відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 05.08.2008 № 974, Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 30.03.98 № 102, інструкцій заводів - виробників автотранспортних засобів за допомогою осіб, відповідальних за технічний стан автотранспортних засобів (штатних працівників або відповідно до договору з суб'єктами господарювання), які мають відповідну кваліфікацію, вимоги до якої визначені у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.04 № 336, і у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Порядок технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту передбачений Положенням про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 30.03.1998 №102.

Відповідно до пункту 5.1. Порядку технічний стан колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) перевіряє персонал, який має відповідний рівень професійної кваліфікації щодо виконуваних робіт.

Згідно з пунктом 5.4. Порядку, перевізник визначає персонал, що перевіряє технічний стан КТЗ. Якщо перевізник не має відповідної власної технічної бази та фахівців відповідної кваліфікації, він забезпечує перевірку тонічного стану КТЗ за договором з автотранспортним підприємством, яке в змозі забезпечити таку перевірку згідно із законодавством.

Також, стаття 25 Закону України «Про автомобільний транспорт» особливості договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником та виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції, що перевірку технічного стану, технічного обслуговування і ремонту автотранспортних засобів перевізника можуть забезпечувати як призначені ним працівники з відповідною кваліфікацією, так і суб'єкт господарської діяльності з якими укладено відповідний договір.

Так, на виконання покладених державою зобовязань, позивачем укладено із ПАТ «Києво-Святошинська Сільгосптехніка» договір підряду №12/02 від 17.05.2012 року, згідно з яким останнє забезпечувало перевірку технічного стану, технічного обслуговування і ремонт автотранспортних засобів «ТОВ «Кіо-Транс». Відповідно до вказаного договору забезпечувалося виконання пп. 2.3.4 Ліцензійних умов.

Виходячи зі змісту вищезазначеного договору, акти виконаних робіт сторонами підписувались один раз в місяць, так Позивачем до матеріалів справи додано копії документів у період що перевірявся, а саме, за січень-травень 2013 року за №№ 0000035, 0000079, 0000114, 0000161, 0000193.

Враховуючи наявність актів виконаних робі, що підвереджують здійснення ПАТ «Києво-Святошинська Сільгосптехніка» перевірки технічного стану, технічного обслуговування і ремонт автотранспортних засобів ТОВ «Кіо-Транс» за період з січня по травень 2013 року, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності висновків відповідача про допущення позивачем порушень пп. 2.3.4 Ліцензійних умов.

Щодо висновку про порушення п.п 2.3.13 Ліцензійних умов, в частині не забезпечення оформлення трудових відносин з персоналом автомобільного транспорту відповідно до трудового законодавства, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п.п 2.3.13 Ліцензійних умов ліцензіат повинен забезпечувати оформлення трудових відносин з персоналом автомобільного транспорту відповідно до положень трудового законодавства (крім автомобільних самозайнятих перевізників).

Зокрема, акти перевірки № 76 та 76/1 містять відомості щодо 30 водіїв з якими Позивачем не оформлено трудових відносин.

Однак такі твердження відповідача не підтверджені жодними належними доказами та є необґрунтованими.

Так, відповідно до змісту статті 26 Кодексу законів про працю України при укладанні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі і розпорядженні) про прийняття на роботу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Наказів ТОВ «Кіо-Транс» «По особовому складу»: від 07.05.2013 р. № 02/4-к всі 30 із зазначених в актах водіїв було прийнято на роботу з випробувальним терміном 30 робочих днів, а згідно з Наказу від 03.06.2013 р. №02/7-К - 14 водіїв призначено з 03.06.2013 р. на посаду водіїв категорії «Д», з окладом згідно штатного розкладу.

Частинами 3, 4 статті 24 Кодексу законів про працю України передбачає, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Отже, на момент проведення перевірки законодавство передбачало укладення трудового договору як шляхом видання наказу чи розпорядження, такі шляхом фактичного допуску працівника до роботи.

Також в підтвердження дотримання Позивачем норм трудового законодавства свідчить наданий до матеріалів справи акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області від 23.06.2013 р., яким не виявлено порушень трудового законодавства.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушень п.п 2.3.13 Ліцензійних умов.

Щодо висновку про порушення п.п. 2.3.3 та 2.5.3 Ліцензійних умов, а саме, не забезпечення медичного огляду працівнику перед виходом на рейсовий маршрут, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.3.3 Ліцензійних умов забезпечувати контроль технічного ти санітарного стану автотранспортних засобів, проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв автотранспортних засобів із відповідною відміткою у дорожніх листах, якщо їх наявність передбачена законодавством України, а також їх належне ведення.

Згідно з пунктом 2.5.3. Ліцензійних умов ліцензіати зобов'язані допускати до роботи з надання послуг з перевезень водіїв автотранспортних засобів на яких оформлено документальне підтвердження проходження водіями позмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів, а саме: відмітки медичного працівника в журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв і в дорожньому листі, якщо їх наявність для даного виду автомобільних перевезень передбачено законодавством України.

З аналізу наведених норм вбачається, що дані про стан здоров'я водія вносяться як до журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, так і до дорожнього листа.

Як вбачається із змісту актів перевірки, комісією зроблено висновок, що 13.12.12 р. водій ОСОБА_3 виїхав на маршрут без передрейсового медичного огляду, оскільки відповідна відмітка не була відображена у журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв.

З матеріалів справи вбачається, що така відмітка дійсно відсутня у журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, проте, міститься у дорожньому листі та вчинена медичним працівником, однак, помилково не внесена даною особою до журналу.

Таким чином, висновки акту № 76 та 76/1 про те, що водій виїхав на маршрут без передрейсового медичного огляду спростовується наведеними вище доводами.

Щодо висновку про порушення п.п. 2.5.1 Ліцензійних умов, в частині відсутності у певних працівників позивача відповідної медичної довідки щодо придатності до керування автотранспортним засобом установленого зразка, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту актів перевірки № 76 та 76/1, встановлено, що така довідка відсутня у двох працівників ТОВ «Кіо-Транс», а саме, водії ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Разом з тим позивачем до матеріалів справи додано копії медичних довідок щодо придатності до керування транспортним засобом ОСОБА_5 серія 10ААВ № 592146 дійсна з 06.03.2013р. по 06.03.2015р. та ОСОБА_4- дійсна з 29.03.2013р. по 29.03.2014р.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Відповідачем не доведено факт допущення Позивачем порушень Ліцензійних умов, що встановлені у актах перевірки № 76 та 76/1, а відтак, підстави для винесення спірного наказу також відсутні, а тому, спірний наказ підлягає скасуванню.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.