Справа № 2-а-175/11
Суддя: Курочкіна О. М.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-175/2011 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2011 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О. М.

при секретарі Лукіній Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 взводу ДПС ДАІ по обслуговуванню доріг державного значення про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху до відповідача ОСОБА_2 взводу ДПС ДАІ по обслуговуванню доріг державного значення.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що постановою інспектора ДАІ ОСОБА_3 серії АЕ1 № 108370 від 11.02.2011 року на нього накладено стягнення, штраф за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 300 гривень. Відповідно до зазначеної постанови позивач 11.02.2011 року о 01 год. 05 хв. рухався по вул. Першотравнева в населеному пункті с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області керуючи автомобілем Део-Ланос, державний номер АЕ 7540 СЄ, перевищив швидкість на 32 км/год., і рухався зі швидкістю 92 км/год. Зазначена постанова винесена, як вказано в постанові за результатами застосування фіксації порушень ПДР передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП засобом фото- та відео фіксації, «Радіс» № 2087.

Позивач вважає постанову незаконною, оскільки він рухався зі швидкістю 60 км/год., а тому просить вказану постанову скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити, також просить долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідка ОСОБА_4.

Відповідач, будучи повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 11.02.2011 року ІДПС ОСОБА_2 ВДПС ДАІ ОСОБА_3 відносно позивача було складно протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 292433 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 108370 якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 гривень, що підтверджується копією протоколу та постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В описовій частині вказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що 11.02.2011 року о 01 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Миколаївка по вул. Першотравнева рухався зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив швидкість руху в населеному пункті на 32 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Радіс» № 2087.

З матеріалів справи, письмових пояснень свідка ОСОБА_4 судом встановлено, що 11.02.2011 року позивач разом з пасажиром ОСОБА_4 рухався по вул. Першотравневій в с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області о 01 год. 05 хв. зі швидкістю 60 км/год., згідно даних спідометра та бортового компютера автомобіля. Позивача зупинив інспектор ДАІ і повідомив, що він рухався зі швидкістю 92 км/год., склав протокол та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові вказано, що швидкість вимірювалась приладом «Радіс» № 2087. Відповідно до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері , у якій у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів відповідачем надано не було. Крім того відповідачем не надано інформації про можливу похибку вказаного приладу, що може вплинути на результати вимірювання.

Також в постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України затвердженої наказом МВС від 13.11.2006 року № 1111, до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використанням цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників та їхнє право на проведення такої фіксації.

До того ж в протоколі та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме автомобілю позивача. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме автомобіля позивача, неможливо, а за таких умов різниця у кілька секунд може означати, що насправді виміряна швидкість автомобіля, який рухався у кількох десятках метрах від автомобіля позивача.

Прилад «Радіс» зазначений у протоколі та постанові не має функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а значить свідчення цього технічного засобу не можуть бути прийняті як доказ, як це вимагає ст. 251 КУпАП України.

В оскаржуваній постанові також не зазначено чи тримав відповідач випромінюваний прилад у руці при цьому рухаючись назустріч належному позивачеві транспортному засобу, чи можливо при випромінюванні він рухався на службовому автомобілі, адже всі ці обставини можуть суттєво вплинути на фіксовану випромінювальним приладом швидкість, а отже і на факт здійснення правопорушення.

До того ж в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт правопорушення чи відсутність такого. У відповідності до ст. 251 КУпАП пояснення цих осіб є доказами у справі. Таким чином в постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні докази які відповідно до ст. 251 КУпАП встановлюють наявність або відсутність правопорушення, а саме належності виміряної швидкості саме автомобілю позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій та не спростував доводів позивача.

Таким чином суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач швидкості не перевищував.

До того ж провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснено з численними порушеннями чинного законодавства, а постанова не відповідає вимогам законодавства з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вимог ст. 280 КУпАП відповідач не зясував чи винний позивач у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122, чи є обставини, що помякшують відповідальність.

За таких обставин всупереч вимогам ст. 245 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення також не було всебічно, повно і обєктивне зясовано всі обставини справи, не вирішено її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що постанову слід скасувати, провадження у справі закрити, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 71, 159-163 КАС України, ч. 1 ст. 122, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 258, 268, 289, 283-285, 291 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 взводу ДПС ДАІ по обслуговуванню доріг державного значення про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 108370 від 11.02.2011 року якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 гривень, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Курочкіна