Справа № 819/768/14а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/61250/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Тернопільської обласної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_14, релігійна громада «Свято-Миколаївської церкви» Української Автокефальної Православної Церкви» м. Бучач про визнання неправомірною бездіяльності, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пред'явила позов до Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності Тернопільської обласної державної адміністрації щодо прийняття рішення про реєстрацію змін до статуту Релігійної громади «Свято-Миколаївської церкви» Української Автокефальної Православної Церкви» м. Бучач; скасування частини 2 розпорядження відповідача від 29 травня 2013 року № 236-од «Про реєстрацію статуту релігійних громад Української Автокефальної Православної Церкви м. Бучач»; зобов'язання відповідача зареєструвати зміни до статуту Релігійної громади «Парафія Свято-Миколаївської церкви», прийняті на загальних зборах 22 вересня 2013 року і викладені в заяві від 26 вересня 2013 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 25 серпня 1991 року № 212 був зареєстрований статут релігійної громади «Бучацька парафія храму Святого Отця Миколая УАПЦ».

Розпорядження голови Тернопільської ОДА від 29 травня 2013 року № 236-од «Про статути релігійних громад УАПЦ міста Бучача Бучацького району» зареєстровано у новій редакції статут релігійної громади «Парафія Святого Отця Миколая» місто Бучач Тернопільської Єпархії УАПЦ».

08 вересня 2013 року були проведені парафіяльні збори, на яких була підтверджена канонічна підпорядкованість релігійної громади УПЦ КП, а на парафіяльних зборах 22 вересня 2013 року було внесено зміни до статуту релігійної громади та обрані органи управління. Згідно з рішенням парафіяльних зборів головою парафіяльної ради обраний ОСОБА_5, який відповідно до статуту є законним представником релігійної громади.

Парафіяльна рада у складі 10 громадян подала у визначеному порядку на реєстрацію зміни до статуту релігійної громади, викладені в новій редакції статуту, з протоколом парафіяльних зборів від 08 вересня 2013 року про підтвердження канонічної підпорядкованості та обґрунтуванням підстав такого підтвердження та з протоколом від 22 вересня 2013 року про внесення змін до статуту та вибори органів управління релігійної громади.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що заява релігійної громади від 26 вересня 2013 року про реєстрацію змін до статуту, викладених в новій редакції статуту, Тернопільською обласною державною адміністрацією розглянута та рішення по ній прийняте.

Як вбачається із позовної заяви позивачі просять визнати протиправною бездіяльність та скасувати частину 2 розпорядження Тернопільської ОДА від 29 травня 2013 року № 236-од про реєстрацію статуту «Парафії Святого Отця Миколая міста Бучач Тернопільської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви» та зобов'язати Тернопільську ОДА зареєструвати зміни до статуту релігійної громади «Парафія Свято-Миколаївської церкви», прийняті на загальних зборах 22 вересня 2013 року та викладені в заяві від 26 вересня 2013 року.

Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду зазначив, що відповідач належними та допустимими доказами довів ту обставину, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про оспорюване розпорядження та дії Тернопільської ОДА позивачі достовірно знали ще у вересні 2013 року, а з позовом до суду звернулися тільки 13 квітня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції із цими висновками суду першої інстанції погодився та залишив ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується із огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не погоджується із розпорядженням відповідача від 29 травня 2013 року № 236-од «Про реєстрацію статуту релігійних громад Української Автокефальної Православної Церкви м. Бучач».

Крім того позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність Тернопільської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення про реєстрацію змін до статуту Релігійної громади «Свято-Миколаївської церкви» Української Автокефальної Православної Церкви» м. Бучач та зобов'язати відповідача зареєструвати зміни до статуту Релігійної громади «Парафія Свято-Миколаївської церкви», прийняті на загальних зборах 22 вересня 2013 року і викладені в заяві від 26 вересня 2013 року.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що заява релігійної громади від 26 вересня 2013 року про реєстрацію змін до статуту, викладених в новій редакції, Тернопільською обласною державною адміністрацією розглянута та рішення по ній прийняте.

Оскільки за своїм характером бездіяльність щодо нерозгляду Тернопільською обласною державною адміністрацією заяви релігійної громади від 26 вересня 2013 року про реєстрацію змін до статуту, викладених в новій редакції є триваючою бездіяльністю, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до неправильного висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Згідно із статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, постановлені ухвали є незаконними і підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року скасувати.

Адміністративну справу направити до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: