Справа № 523/5891/15-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 523/5891/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Воробйова Г.М., третьої особи ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (третя особа ОСОБА_3) про часткове скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі Суворовська РА) про скасування розпорядження від 30 вересня 2011 року № 577р в частині розгляду заяви ОСОБА_3.

В обґрунтування позову зазначалось, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 393, отримала в дар від ОСОБА_6 житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_3, до складу якої увійшли кімнати за № № 48, 49, 50, що підтверджується технічним паспортом від 3 липня 1995 року, згідно якого вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 37 кв. м. та кухні площею 17,4 кв. м.. Проте, позивач дізналась, що розпорядженням Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р ОСОБА_3 було надано під підсобне приміщення без права реєстрації кімнату АДРЕСА_2. На думку позивача, вказане розпорядження підлягає скасуванню, оскільки порушує права ОСОБА_5.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Скасовано розпорядження Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р в частині надання гр. ОСОБА_3 аварійної квартири АДРЕСА_2 в м. Одесі під підсобне приміщення без права реєстрації.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ч. 3 ст. 2 та ст. ст. 7, 8, 9, 11, 51, 53, 54, 69-72, 112, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 12-14, 393 Цивільного кодексу України та ст. ст. 19, 124, 129 Конституції України. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не з'ясовано, хто був і є власником чи користувачем спірної кімнати АДРЕСА_2 в м. Одесі, а також чи є це приміщення жилим або підсобним приміщенням. Крім того, суд помилково визнав встановленим те, що власниками вказаної кімнати з 25 липня 1995 року був ОСОБА_6, а з 17 грудня 2014 року - ОСОБА_5, та зробив з цього невідповідні обставинам справи висновки про те, що права цих власників були порушені розпорядженням Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи третьої особи та її представника в підтримку апеляційної скарги, а також представників позивача та відповідача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_5 отримала в дар від ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 в місті Одесі, яка згідно технічного паспорта, виготовленого у 1995 році, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 37,8 кв. м., загальною площею 58,2 кв. м..

Розпорядженням Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р надано ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_2 складом сім'ї 2 чол. (вона, син), аварійну квартиру АДРЕСА_2 під підсобне приміщення без права реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення оскарженого розпорядження органу місцевого самоврядування власником спірного приміщення квартири (кімнати) № 50 був ОСОБА_6, що виключало можливість її надання ОСОБА_3. Крім того, в якості підстави для задоволення позову судом зазначено повне визнання відповідачем позовних вимог.

Проте, з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 погодитись не можна.

Так, відповідно до пп. 2 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Згідно п. 1.1 Положення про районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 27 червня 2006 року № 20-V із послідуючими змінами, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 3.2.6 названого Положення визначено, що районна адміністрація у галузі обліку та розподілу житла видає розпорядження про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку; видає розпорядження про приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових; надає дозвіл на експлуатацію нежилих приміщень у жилих будинках.

Як встановлено матеріалами справи, оскарженим розпорядженням Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р надано ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_2, аварійну квартиру № 50 в цьому ж будинку під підсобне приміщення без права реєстрації (а. с. 6).

Матеріалами справи також встановлено, що розпорядженням органу приватизації від 25 липня 1995 року за № 61124 задоволено прохання ОСОБА_6 та передано останньому у власність квартиру АДРЕСА_3 м. Одеса, яка згідно технічного паспорту складається з двох кімнат та кухні загальною площею 58,2 кв. м. (а. с. 7-10), тобто з кімнат за №№ 48, 49 та 50.

Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 12 березня 1996 року у справі № 2-114/96, яке набрало законної сили, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25 липня 1995 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів ОСОБА_6, в частині приватизації квартир АДРЕСА_2 в місті Одесі (а. с. 47-49).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оцінюючи оскаржене розпорядження Суворовської РА із врахуванням положень ч. 3 ст. 2 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що назване розпорядження видане виконавчим органом Одеської міської ради на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Всупереч висновку суду першої інстанції та доводам сторони позивача, розпорядження Суворовської РА від 30 вересня 2011 року № 577р не порушує та не порушувало прав та інтересів ОСОБА_6, як власника квартири АДРЕСА_2 в місті Одесі на момент видання розпорядження, та ОСОБА_5, як власниці названої квартири з 17 грудня 2014 року, оскільки, як зазначено вище, судовим рішенням, що набрало законної сили, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25 липня 1995 року, видане ОСОБА_6, в частині приватизації спірної квартири № 50 в будинку за вказаною адресою. При цьому апеляційний суд також враховує, що оскаржене розпорядження Суворовської РА видано за наявності письмової згоди ОСОБА_6 (а. с. 53).

За таких обставин, із врахуванням відсутності порушення оскарженим розпорядженням прав та законних інтересів позивача, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 не є обґрунтованим.

Крім того, не ґрунтується на процесуальному законі і висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача у зв'язку з повним визнанням відповідачем позовних вимог, оскільки дії відповідача про визнання адміністративного позову порушують права та інтереси ОСОБА_3, а відповідно до ч. 4. ст. 112 КАС України суд не вправі приймати визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко