Справа № 805/2295/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року справа №805/2295/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Лубкіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі № 805/2295/15-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області третя особа ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі- позивач, апелянт) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі за текстом - відповідач, ГУ МВС України в Донецькій області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

25 червня 2015 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, відповідно до п.5 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначена ухвала в судовому порядку оскаржена не була.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що проведення виплати одноразової грошової допомоги повинно здійснюватися тільки на підставі та в межах норм, встановлених Законом України "Про міліцію" та постановою КМУ від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції".

Однак, у зв'язку з тим, що відповідна процедура позивачем не дотримана, то суд вважає безпідставним вимоги позивача. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що у загиблого є малолітня донька, відносно якої відповідач повинен прийняти рішення про виплату грошової допомоги.

Щодо позовних вимог, що відповідач своєю бездіяльністю та безпідставною відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги спричинив моральну шкоду, яку оцінює в 1 000 000 грн. та просить суд стягнути цю суму з відповідача, суд першої інстанції зазначив, що наведене у позовні заяві вираження моральних страждань не має прямого зв'язку із обставинами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків сім'ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Також апелянт зазначив, що відповідач завдав моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, які перенесла у зв'язку з безпідставною відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги.

В судове засідання позивач не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу донецького апеляційного адміністративного суду позивач надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, останню просив залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції просив залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на охорону громадського порядку у місті Маріуполь заступив ГРБ №1 ГУМВС України в Донецькій області у складі: старшого інспектора ВДАІ м. Маріуполь капітана міліції ОСОБА_6, старшого оперуповноваженого відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7, помічників оперуповноваженого відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області молодшого сержанта міліції ОСОБА_8 та сержанта міліції ОСОБА_9 Приблизно о 18:10 годині на перехресті вулиць Пашковського та Мержляка у місті Маріуполь нарядом було зупинено автомобіль "Ланос". Під час перевірки документів у водія та пасажира автомобіля, один із злочинців зненацька кинув у бік наряду петарду, а другий в той же час, здійснив декілька пострілів з пістолету, при цьому поранив ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Останній від отриманих поранень помер на місці.

За висновком Акту №3 про нещасний випадок форми Н-1, затвердженого начальником ГУМВС України в Донецькій області генерал-майором міліції ОСОБА_10 10 березня 2015 року, нещасний випадок з старшим оперуповноваженим відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області, старшим лейтенантом міліції ОСОБА_7 стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. (а.с.36-38, 52-54)

Згідно Висновку службового розслідування за фактом нападу на працівників групи швидкого реагування ГУМВС в області ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Маріуполь, загибель старшого оперуповноваженого ВШР "Сокіл" УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 настала у період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей. (а.с.29-33)

Актом розслідування нещасного випадку (форма Н-5) від 10 березня 2015 року, що стався ІНФОРМАЦІЯ_6 року встановлено, що старший оперуповноважений відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області, старший лейтенант міліції ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ОВС з 03.09.2009, в займаній посаді з 18.11.2011. Щорічний медичний огляд пройшов у 2014 році - визнано здоровим. Отримав - "Вогнепальне поранення у ліву скроневу область голови", від отриманих поранень помер на місці події, що також засвідчено лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24 лютого 2015 року (форма №106/о). (а.с.48, 34-35,49-51)

У даному акті також зазначені відомості про членів сім'ї, а саме: донька - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2; батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_7 загинув у період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей.

19 березня 2015 року позивач разом із чоловіком звернулись до ГУМВС України в Донецькій області з заявами відповідно до ст.40 Конституції України, ст.20 Закону України "Про звернення громадян", ст.23 Закону України "Про міліцію", Постанови КМУ від 12.05.2007 року №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції", у яких висловили вимоги щодо проведення їм виплати одноразової грошової допомоги та визначити статус загиблому синові "Учасник бойових дій", а також надати їм, як батькам загиблого, пільги, передбачені чинним законодавством. (а.с.14-16, 17-19)

Листом від 15 квітня 2015 року №10/М-621, М-622, ГУМВС України в Донецькій області надало відповідь, що статус учасника бойових дій посмертно не встановлюється, а на сім'ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відносно виплати одноразової грошової допомоги роз'яснено, що згідно з Порядком, одноразова грошова допомога першочергово виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям. Тому, відповідно до положень чинного законодавства, виплата одноразової грошової допомоги буде призначена неповнолітній донці загиблого - ОСОБА_11.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Статтею 20 зазначеного Закону встановлені терміни розгляду звернень громадян, які розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

Тобто, судом встановлено, що позивач звернувся 19 березня 2015 року до ГУМВС України в Донецькій області в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян", на що відповідач у місячний термін надав обґрунтовану відповідь на це звернення (лист №10/М-621, М-622 від 15 квітня 2015 року). (а.с.14-20, 21-22)

Спірним питанням даної адміністративної справи є порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції, що регулюється, зокрема, статтею 23 Закону України "Про міліцію".

Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" визначено, зокрема, внести зміни та викласти у наступній редакції частину третю статті 23 Закону України "Про міліцію", а саме: "У разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків сім'ї загиблого (померлого), його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України".

Частиною 1 розділу II "Прикінцеві положення" передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто він набрав чинності 12 березня 2015 року.

Станом на день смерті ОСОБА_7, тобто ІНФОРМАЦІЯ_6 року, діяв Закон України "Про міліцію" в редакції Закону №328-V від 03 листопада 2006 року, зокрема, стаття 23 викладена у наступній редакції: "У разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю сім'ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (707-2007-п).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції" (далі за текстом - Порядок), пунктом першим частини першої якого передбачено, що одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення.

Крім цього, Порядком передбачений вичерпний перелік документів, який необхідно надати до органу внутрішніх справ, а також відповідні дії останнього щодо виплати одноразової грошової допомоги.

За приписами пункту 4 Порядку встановлено, що для виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції члени його сім'ї, а в разі їх відсутності - батьки та утриманці подають органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження таким працівником служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; копію довідки кадрового підрозділу органу про обставини загибелі; копію свідоцтва про смерть; копію свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); копії свідоцтва про народження дітей - для виплати грошової допомоги дітям; копію свідоцтва про народження працівника міліції, податкової міліції - для виплати грошової допомоги батькам; довідку про перебування на утриманні у загиблого (померлого) працівника міліції, податкової міліції - для виплати грошової допомоги утриманцям; копію посвідчення про призначення особи опікуном чи піклувальником (у разі здійснення опіки чи піклування над дітьми особи рядового або начальницького складу); довідку про грошове забезпечення працівника міліції, податкової міліції; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Як встановлено з матеріалів справи звернення позивача до ГУМВС України в Донецькій області в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", однак, відповідно до вищезазначеного Порядку позивач з відповідними документами не зверталась.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив, що оскільки виплата одноразової грошової допомоги незалежно від змін, внесених до статті 23 Закону України "Про міліцію", здійснюється в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України та позивач не надав всі необхідні документи для прийняття рішення, тому в задоволенні вимог ОСОБА_3 до ГУМВС України в Донецькій області необхідно відмовити.

Крім того, в довідці відділу ООП та ЗСВ УФЗБО ГУМВС України в Донецькій області від 29 липня 2015 року зазначено, що матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції", донці загиблого працівника міліції ОСОБА_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, були направлені для прийняття рішення до ДФЗБО МВС України 22 липня 2015 року. (а.с.111-112).

Колегія суддів також зазначає, що, твердження позивача, що малолітня ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 яка є донькою загиблого ОСОБА_7, не є членом сім'ї а є тільки утриманцем, оскільки син не проживав з нею однією сім'єю, є помилковими.

Так, в абзаці 3 частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_12 (арк.справи 58) підтверджено, що вона є донькою ОСОБА_7, тому колегія суддів зазначає, що вона є членом його сім'ї.

У статті 23 Закону України «Про міліцію» (який необхідно застосовувати як спеціальний та у редакції яка діяла на час загибелі ОСОБА_13.) одноразова грошова допомога виплачується сім'ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям, тобто колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку наявний член сім'ї та по конструкції статті, батьки отримують грошову допомогу у разі відсутності члена сім'ї.

Тобто в даному випадку відсутні підстави, передбачені Законом України «Про міліцію» та постановою КМУ від 12.05.2007 №707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції", для виплати ОСОБА_14 одноразової грошової допомоги.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої, який відмовив у задоволенні вимог про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та виплатити одноразову грошову допомогу у разі загибелі працівника міліції.

Щодо доводів апелянта з приводу відшкодування моральної шкоди, колегія судів має зазначити, що ст.23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що наведене у позовні заяві вираження моральних страждань не має прямого зв'язку із обставинами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 15 жовтня 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі № 805/2295/15-а -залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі № 805/2295/15-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржена протягом двадцяти днів після складення постанови в повному обсязі.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов