Справа № 2а-7172/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 травня 2010 року № 2а-7172/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
доГоловного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації)
провизнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов'язання утриматися від вчинення дій
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (далі Відповідач), в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01.10.2003 р. №963, оскільки не було відповідного рішення Київської міської ради про продаж у власність АТЗТ "Мета Сервіс" земельної ділянки за адресою вул. Тростянецька 1а та визнати недійсним договори купівлі-продажу від 05.01.2006 р. №15 та від 03.04.2006 р. №22930 у звязку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу від 01.10.2003 р. №963 та зобовязати припинити будівництво на спірній земельній ділянці.

Згідно з частиною першою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду (пункт 4).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1), водночас суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7).

Отже, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. При цьому інший суб'єкт цих правовідносин знаходиться у відносинах субординації з суб'єктом владних повноважень.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, у яких Відповідач не є стороною. На думку Позивача, отримання у власність підприємством "Білла-Україна" спірної земельної ділянки здійснено з недотриманням встановленого порядку та спричинило порушення прав та інтересів власників квартир приватизованого будинку по вул. Ревуцького, 19/1, де також проживає Позивач.

Таким чином, у спірних правовідносинах щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, відповідач не є суб'єктом владних повноважень, не здійснює владних управлінських функцій. Відтак між сторонами відступній публічно-правовий спір у розумінні КАС України.

Крім того, суд вважає, що спірні правовідносини носять характер цивільного спору, який повинен вирішуватись за правилами господарського чи цивільного судочинства, зважаючи на суб'єктний склад сторін.

Так, згідно зі статтею 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1); спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2); спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів (пункт 3); спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (пункт 4); спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму (пункт 5).

Водночас відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (пункт 1); спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них (пункт 2); інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (пункт 3).

Статтею 1 Цивільного Кодекс України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша). До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (частина друга). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків згідно зі статтею 11 цього Кодексу, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої). Загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, поняття, умови, укладення, зміна, розірвання договору, визнання їх недійсними також врегульовуються Цивільним Кодексом України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в адміністративних судах, позаяк спір про визнання договору недійсним, який не має ознак адміністративного, належить розглядати за правилами цивільного судочинства. Відтак Позивачеві слід звернутись до відповідного загального суду згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати Позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити Позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Донець