Справа № 404/6650/15-а
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/6650/15-а
Номер провадження 2-а/404/524/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого - судді Панфілова А. В.

при секретарі - Кулакевич І. І.

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій неправомірними та зобов»язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області щодо незаконного відрахування з пенсії податку неправомірними, зобов'язати провести перерахунок та повернути стягнуті суми податку, починаючи з лютого місяця 2015 року, продовживши здійснювати пенсійні виплати позивачу у встановленому раніше розмірі 5 806,71 гривень без обкладання податком та встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у м.Кіровограді з 25.12.1996 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та отримує пенсію за віком (Список №1). Розмір пенсії з 01.01.2015 року становив 5 806, 71 гривень. Починаючи з лютого 2015 року з пенсії щомісячно почали відраховувати 355,20 гривень. Звернувшись 11.08.2015 року до УПФУ в м.Кіровограді отримав відповідь, що здійснення відрахувань з пенсії здійснюється на виконання положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України, щодо податкової реформи» (№71-VIII від 28.12.2014 року) у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового .кодексу України.

Вважає, що дані дії ПФУ суперечать Конституції України , а саме ст.ст. 22,41,58 ,64, а тому просить задовільнити позов.

Представник відповідача позов не визнала повністю, надала заперечення з посиланням на зміни до Податкового кодексу України, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено наступні факти.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та отримує пенсію за віком з 03.12.1996 року. З 01.01 2015 року з пенсії позивача відраховується за ставкою 15 відсотків податку та 1,5 відсотка військового збору.

Законом України від 28.12.2014 року № 71-VI1I «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України , а Законом України від 28.12.2014 року № 79-VI1I «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до Бюджетного кодексу України, що набули чинності з 01.01.2015 року.

Пунктом 1.1 ст. 1 ПК України встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 5 ПК України врегульовані співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами.

Статтею 8 ПК України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків (стаття 9 ПКУ) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове

зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль, за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філії, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати. утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам і а пес і и відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14, 1 статті 14 ПК України ).

Статтею 18 ПК України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платник). і а перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін то Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено особи, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, що визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ. тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний), оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ. тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З 01.01.2015 року відповідно до п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання отримуваних платником податку з Пенсійного фонд) України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радию України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо бaзa оподаткування (сума пенсії), в календарному місяці перевищує десятикратним розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 p., не визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати залишити по фактичному їх понесенню сторонами.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 164 Податкового Кодексу України, ст.9, 11, 86, 94,159, 160 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій неправомірними та зобов»язання до вчинення дій відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда А. В. Панфілова