Справа № 2-а-7901/08/1570
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-7901/08/1570

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Колесниченко О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Авраменка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року по справі за позовом прокуратури м. Одеси до Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Управління капітального будівництва Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград», Громадської організації Асоціація інвесторів «Золоте руно», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 року №2271,-

В С Т А Н О В И В:

23.06.2008 року прокуратура м. Одеси звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, Управління капітального будівництва Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград», Громадської організації Асоціація інвесторів «Золоте руно» про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 року №2271 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га., за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 року, у справі № 2а-7901/08/1570 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2013 року касаційні скарги ОСОБА_3 та прокуратури Одеської області задоволено частково; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2011 року скасовано, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року адміністративний позов прокуратури м. Одеси задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради № 2271 від 22.01.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га, за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом стало не вирішення при прийнятті спірного рішення Одеською міською радою майнових питань з власниками об'єктів житлового та нежитлового нерухомого майна, що розташоване на території відведеної земельної ділянки. Однак, Одеська міська рада вважає, що само по собі затвердження спірним рішенням проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки юридично не створює жодних правових наслідків у вигляді отримання будь-якими особами речових прав на земельну ділянку, а тому не порушує будь-яких майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Крім того, відповідач зазначає, що на час розгляду даної справи договір оренди спірної земельної ділянки, затверджений оскаржуваним рішенням Одеської міської ради розірвано згідно рішення ОМР від 09.04.2009 року. Зазначене на думку апелянта свідчить, що фактично юридичні наслідки спірного рішення, що полягали в укладенні договору оренди землі, припинили свою дію, що виключає існування будь-яких порушень прав третіх осіб.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні поданого позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2008 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 2271 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га, за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом», яким був затверджений проект землеустрою (п.1), надані в орендне користування земельні ділянки УКБ Одеської міської ради загальною площею 2,3420 га (п.2).

Також вказаним рішенням був затверджений договір оренди земельних ділянок, затверджений розмір орендної плати за землю та зобов'язано підпорядковані структури вчинити певні дії (т. 1 а.с. 5).

25.02.2008 року прокуратурою м. Одеси був внесений протест №18/07-07 на вказане рішення, в якому викладено вимогу про скасування прийнятого 22.01.2008 року Одеською міською радою рішення № 2271.

У поданому протесті прокуратура посилалась на те, що Одеською міською радою у порушення вимог ст.ст. 140, 146 ЗК України до прийняття рішення щодо передачі в оренду Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради, земельних ділянок не було вирішено питання щодо викупу тих земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для суспільних потреб та на час прийняття опротестованого рішення не були виконані зауваження державної землевпорядної експертизи, які містились у п.10 висновку від 06.12.2007 року № А1406.

Рішенням Одеською міською радою від 16.04.2008 року № 2744 було відмовлено прокурору у задоволенні поданого протесту.

В обґрунтування прийнятого рішення Одеська міська рада посилалась на те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затверджений опротестованим рішенням міської ради, отримав усі передбачені законодавством висновки та погодження, включаючи отримання позитивного висновку державної експертиз землевпорядної документації.

В рішенні від 16.04.2008 року № 2744 про розгляд протесту прокурора зазначено, що згідно висновку державної землевпорядної експертизи від 06.12.2007 року № А1406 проект землеустрою погоджений за умови виконання зауважень, викладених у п.10 висновку, які відповідно до п. 3.5.8 «Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації», затвердженої наказом Держкомзему України від 03.12.2004 року №391 були враховані розробниками землевпорядної документації, що підтверджується записом та печаткою розробника ТОВ «Юрікс» на тексті висновку.

В свою чергу, відносно зауваження щодо необхідності вирішення майнових питань з власниками жилих та нежилих приміщень, розташованих на запроектованих земельних ділянках, Одеською міською радою зазначено, що вирішення цього питанням можливе лише після затвердження землевпорядної документації та до стадії здійснення забудови і благоустрою земельних ділянок. До того ж, в орендне користування передавались земельні ділянки, які не перебували у власності або користування інших осіб (земельні ділянки, які знаходились у власності або користуванні були вилучені із загального масиву земель на стадії розробки документації), а тому, порушень вимог ст. 116 ЗК України при прийнятті рішення не було.

Крім того, відмовляючи у задоволенні протесту прокурора, Одеська міська рада зазначила, що скасування виконавчим комітетом Одеської міської ради свого рішення від 17.09.1992 року № 366 жодним чином не впливає на законність виданого висновку органом архітектури.

У зв'язку з відмовою Одеської міської ради скасувати рішення від 22.01.2008 року № 2271, прокуратура м. Одеси звернулась до суду першої інстанції з позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги прокуратури м. Одеси, суд першої інстанції посилався на те, що оскаржуване рішення було прийнято Одеською міською радою не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Так, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

П. 6 ст. 123 КАС України встановлено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Згідно ст. 126 ЗК право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради був погоджений санітарно-епідеміологічною службою м. Одеси (висновок від 16.11.2007 року № 3/626-228), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області (висновок від 22.11.2007 року № 5123/03-06-12), Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини (висновок від 15.11.2007 року № 01-17/7052), Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради (висновок від 19.11.2007 року № 153пз/4891), Управлінням земельних ресурсів у м. Одеса (висновки від 23.11.2007 року № 477-02/В та № 478-02/В).

В свою чергу, згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації від 06.12.2007 року № А1406 пред'явлений на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в цілому відповідає вимогам чинного законодавства та нормативно-технічних документів, при умові врахування зауважень п. 10 (т. 1 а.с. 95).

У п. 10 зазначеного висновку державної експертизи вказано на необхідність до початку реалізації проектних рішень вирішити майнові питання з власниками житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться на запроектованих земельних ділянках

Судом першої інстанції було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на відведених земельних ділянках, загальною площею 2,3420 га., за адресою: АДРЕСА_1 розташовані одно- та двоповерхові будинки старої житлової забудови (АДРЕСА_2, 4, 6, 8, АДРЕСА_3, 26, 30, 32, 34, 36, АДРЕСА_4, 17, 19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, АДРЕСА_5, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 29).

Також встановлено, що більша частина цих будинків або квартир у них перебували та перебувають у приватній власності фізичних осіб, зокрема, у: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_12, що підтверджується листами КП ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради від 09.06.2009 року № 4772-04/1084, від 16.10.2014 року № 5835-06/832, державним актом на право власності на земельну ділянку (т. 1 а.с. 198-258, т. 1 а.с. 1-10, т. 6 а.с. 155-198, т. 4 а.с. 44-45).

Зазначені обставини не спростовувались представником відповідача.

Крім того, в ході розгляду даної справи та при дослідженні судом першої інстанції планів земельних ділянок, наданих в короткострокову оренду управлінню капітального будівництва Одеської міської ради для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом, представник відповідача не спростував факти того, що земельні ділянки, які перебувають у власності та в користуванні вищезазначених третіх осіб знаходяться у межах плями забудови (т. 4 а.с. 190-191, т. 2 а.с. 219-222, т. 3 а.с. 63-65, 124).

Відповідно до ст. 140 Земельного кодексу України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) підставами припинення прав власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Ст. 146 Земельного кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених цим Кодексом, мають право викупу земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для таких суспільних потреб: під будівлі і споруди органів державної влади та органів місцевого самоврядування; під будівлі, споруди та інші виробничі об'єкти державної та комунальної власності; під об'єкти природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; оборони та національної безпеки; під будівництво та обслуговування лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, газопроводів, водопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, нафто- та газових терміналів, електростанцій тощо); під розміщення дипломатичних та прирівняних до них представництв іноземних держав та міжнародних організацій; під міські парки, майданчики відпочинку та інші об'єкти загального користування, необхідні для обслуговування населення.

Власник земельної ділянки не пізніше, ніж за один рік до майбутнього викупу має бути письмово попереджений органом, який приймає рішення про її викуп.

Викуп земельної ділянки здійснюється за згодою її власника. Вартість земельної ділянки встановлюється відповідно до грошової та експертної оцінки земель, яка проводиться за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Якщо власник земельної ділянки не згоден з викупною вартістю, питання вирішується в судовому порядку.

Слід зазначити, що п. 2.5 рішення Одеського міськвиконкому № 787 від 26.07.2007 року «Про надання дозволу управлінню капітального будівництва Одеської міської ради на подальше проектування та будівництво громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом за адресою АДРЕСА_1, управління капітального будівництва Одеської міської ради було зобов'язано, зокрема, до початку будівництва здійснити відселення громадян, що проживають у житлових будинках по АДРЕСА_5, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, АДРЕСА_2, 4, 6, 8, АДРЕСА_3, 26, 30, 32, 34, 36, АДРЕСА_4, 17, 19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, відповідно до чинного законодавства, з наданням іншого благоустроєного житла, згідно з додатком, вирішити питання щодо знесення споруд, розташованих за вказаними вище адресами (а.с. 37 том 3).

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, а саме, з додаткової угоди № 1 до Інвестиційного-підрядного договору від 05.03.2004 року функції відселення громадян з плями забудови були покладені на ТОВ «Златоград» (а.с. 46-55 том 3).

Згідно гарантійного листа ТОВ «Златоград» № 06/11 П від 06.11.2007 року гарантовано відселення громадян на підставі рішення Одеського міськвиконкому № 787 від 26.07.2007 року.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, як на момент прийняття Одеською міською радою спірного рішення від 22.01.2008 року № 2271, так і на теперішній час, повного відселення громадян за адресами, вказаними у рішенні Одеського міськвиконкому № 787 від 26.07.2007 року здійснено не було.

Зазначене свідчить про те, що управлінням капітального будівництва Одеської міської ради до початку реалізації проектних рішень не були вирішені майнові питання з усіма власниками житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться на запроектованих земельних ділянках, та не виконано п. 10 зауважень висновку державної експертизи землевпорядної документації Головного управління земельних ресурсів у Одеській області Держземагентства України, викладених у висновку від 06.12.2007 року № А1406, а тому проект землеустрою не може вважатись таким, що отримав позитивний висновок землевпорядної експертизи, що виключає можливість його затвердження органом місцевого самоврядування.

Крім того, в ході розгляду справи також було встановлено, що висновок управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 07.09.2007 року №246/3888 щодо можливості надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом (а.с. 107 том 1), в тому числі ґрунтувався на рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.09.1992 року №366, яке було скасовано згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №169 від 27.04.2005 року за наслідками розгляду протесту прокуратури міста Одеси (№194 від 10.03.2005 року).

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, однією з підстав скасування вказаного рішення став той факт, що воно було прийнято без згоди землекористувачів та власників мікрорайону «Ближні Млини».

Враховуючи все вище зазначене колегія суддів вважає, що рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 року №2271 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га., за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом» є необґрунтованим, прийнято не у відповідності до вимог чинного на час його прийняття законодавства, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Однак, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів вважає, що подальше розірвання договору оренди спірної земельної ділянки, затвердженого оскаржуваним в даному випадку рішенням Одеської міської ради, не свідчить про відсутність порушення прав третіх осіб, пов'язаних з існуванням спірного рішення відповідача та не свідчить про відсутність предмету спору, оскільки саме рішення скасовано не було. Обставини на які посилається апелянт не можуть бути підставою для позбавлення позивача, який вважає незаконним сам факт прийняття такого рішення та дії його певний час, права на оскарження вказаного рішення до суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв