Справа № 817/400/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/400/15

09 жовтня 2015 року 14год. 21хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача 1,2 : представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 .,

третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, Рівненського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію Ѕ частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, та зобов'язання внести запис про скасування цієї державної реєстрації прав.

Позивач у судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 19.05.2015 року (том 1 а.с.115-119), підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Рівненського міського суду від 27.02.2012 року по справі №2-4900/11 між ним та ОСОБА_5 укладено мирову угоду про поділ майна подружжя, зокрема, житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1, по Ѕ частині для кожного. При цьому, стверджував, що на час укладення мирової угоди, як і на час розгляду справи, житловий будинок був незавершений будівництвом та не зданий в експлуатацію, про що, однак, в ухвалі суду не вказано. Вважає, що подані документи, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому, зауважив, що із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася не уповноважена на це особа. З таких підстав вважає рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (том 1 а.с.27-29). В обґрунтування заперечень зазначив, що з 2005 року, коли були внесені зміни до Цивільного кодексу України, зокрема ст.331, об'єкти незавершеного будівництва визнаються такими, на які поширюються правовий режим об'єктів нерухомого майна, в т.ч. і право спільної часткової власності, у разі, якщо об'єкт перебуває у власності двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них. Стверджував, що оскільки надані ОСОБА_5 документи відповідали вимогам чинного законодавства, то 20.05.2014 року державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за НОМЕР_4. Вважає оскаржуване рішення правомірним і підстав для його скасування немає. За таких обставин просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_5 щодо задоволення позовних вимог заперечила (том 1 а.с.134-135). В письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, зазначила, що в даному випадку відсутній предмет спору, адже йдеться не про зміну власника на зареєстроване майно, а лише про реєстрацію права власності на законного власника, який визначений рішенням суду про затвердження мирової угоди. Представник третьої особи в судовому засіданні звертав увагу, що в частині використання свого права на поділ будинковолодіння в натурі, ні ОСОБА_5, ні рішення відповідача цьому жодним чином не перешкоджають. При цьому, стверджував, що ОСОБА_5 подала відповідну заяву про поділ нерухомого майна в натурі, яка в даний час знаходиться в Рівненському міському суді. Більше того, вказали, що позивач перешкоджає ОСОБА_5 в реалізації свого права на користування Ѕ часткою належного їй майна. За таких обставин, вважає, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації прав та обтяжень.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2006 року між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу ВСХ №918178 (а.с.121-122), згідно з яким Продавець продав, а Покупець купив незавершений будівництвом жилий будинок НОМЕР_5 з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, готовність якого становила 63 %.

27.02.2012 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за умовами якої, зокрема, із спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані в АДРЕСА_1, вартістю 250000 грн. (том 1 а.с.49-50).

15.05.2014 року ОСОБА_5 звернулася до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію пава власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (частка 1/2) (том 1 а.с.47).

Так, за результатами розгляду даної заяви та поданих до неї документів, 20.05.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області прийнято рішення НОМЕР_4 про державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2) на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_5 (том 1 а.с.63)

На підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію Ѕ частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

Не погоджуючись з вказаним рішенням державного реєстратора НОМЕР_4 про державну реєстрацію права власності від 20.05.2014 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу виникнення права власності на нерухоме майно, здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно, до яких чинним законодавством, зокрема віднесено право власності на об'єкти нерухомого майна, врегульовані нормами Конституції України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952 (далі - Закон №1952), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі - Порядок №703) (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1952-IV державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1952 орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.9 Закону №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до ч.1 ст.15 цього Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В силу вимог ч.1 ст.19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст.24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як встановлено судом, та не заперечувалося сторонами, ОСОБА_5 разом із заявою про проведення державної реєстрації прав власності на спірний об'єкт подала: квитанцію про оплату, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27.02.2014 року у справі №2-4900/2011, висновок про технічний стан об'єкта нерухомості в реєстраційну службу, виданий Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», технічний паспорт, виданий Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», копію довіреності, копії паспорту громадянина Україна, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та копію картки фізично особи-платника податків, що підтверджується карткою прийому заяви №13052092 (том 1 а.с.65).

Поміж тим, суд звертає увагу, що зміст ухвали Рівненського міського суду від 27.02.2012 року свідчить, що у власність ОСОБА_5 із спільного майна подружжя виділено Ѕ частину житлового будинку та надвірних будівель, що розташований в АДРЕСА_1. Такі ж відомості містить і висновок про технічний стан об'єкта нерухомості в реєстраційну службу №805 від 31.03.2014 року, виданий Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».

Водночас, технічний паспорт за №65020 від 28.01.2014 року на житловий будинок та надвірні будівлі за адресою АДРЕСА_1, був виданий Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» як на об'єкт незавершеного будівництва (том 1 а.с.51, зворотній бік). При цьому, в даному технічному паспорті відсутня інформація про характеристику об'єкта незавершеного будівництва, зокрема відомості про відсоток готовності, що не дає можливості встановити стан об'єкта нерухомого майна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний реєстратор під час розгляду заяви про державну реєстрацію прала власності за ОСОБА_5 об'єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на виконання положень ч.2 ст.9, ч.1 ст.15 Закону №1952 зобов'язаний був встановити наявність суперечностей між заявленим правом на житловий будинок на підставі ухвали Рівненського міського суду від 27.02.2012 року та відомостей, зазначених у технічному паспорті на вказаний об'єкта, який виданий на об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності дають суду підстави для висновку про те, що відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію Ѕ частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені чинним законодавством України.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що рішення про державну реєстрацію права власності, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію Ѕ частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 не відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому є протиправним, неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд також враховує той факт, що ухвалою Рівненського міського суду від 22.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 31.08.2015 року (том 2 а.с.4-6), внесено виправлення до ухвали Рівненського міського суду від 27.02.2012 року, на підставі якого державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт за ОСОБА_5, а саме: в описовій та резолютивній частинах ухвали після слів «із спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_5» замість слів «1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель» записати «1/2 частину незавершеного будівництва житлового будинку та надвірних будівель».

При цьому, твердження позивача, що до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.05.2014 року звернулася неуповноважена особа, суд оцінює критично, як такі, що спростовуються копією довіреності від 27.06.2011 року на ОСОБА_7, що була додана до даної заяви (том 1 а.с.54).

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності рішення про державну реєстрацію права власності, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію Ѕ частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_4, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію 1/2 частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Зобов'язати Реєстраційну службу Рівненського міського управління юстиції внести запис про скасування державної реєстрації права власності, прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_4, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.05.2014 року внесено запис про право власності НОМЕР_1, індексний номер НОМЕР_2 від 20.05.2014 року про реєстрацію 1/2 частки в об'єкті нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 - житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.