Справа № 2а-6/12/0518
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бузанов П.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року справа №2а-6/12/0518

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Василенко Л.А., Карпушової О.В., при секретарі судового засідання Солодько О.І., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного Фонду України в м. Жданівка Донецької області на постанову Жданівського міського суду Донецької області від 03 січня 2012 року у справі № 2а-6/12/0518 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Жданівка Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жданівського міського суду Донецької області від 03 січня 2012 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Жданівка Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії, як дитині війни за 2011 рік, задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано здійснити нарахування та виплату на користь позивача підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 14.06.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням фактично здійснених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач з постановою суду першої інстанції також не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У задоволені апеляційної скарги відповідача, позивач просив відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь суді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з залишенням частини позовних вимог без розгляду з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 від 6 липня 2011 року, якою встановлено розмір підвищення до пенсії в розмірі 49,8 гривні. Зазначена постанова набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 14.06.2011 року по 22.07.2011 року.

Відмовляючи у позові постановою за період з 01.01.2011 року по 13.06.2011 року, суд виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропущення строку звернення до суду, припустився порушень норм процесуального права, а саме віриш це питання постановою, в той час коли положення КАС України були змінені Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, які набули чинності 30.07.2010 року, зокрема стаття 100 КАСУ викладена у наступній редакції: «Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала».

Частиною 2 статті 5 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що на час розгляду справи, наслідками пропущення строку для зварення до суду, є залишення адміністративного позову без розгляду ухвалою суду, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог у звязку з пропуском строку звернення до суду з позовом, припустився порушень, які призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З вказаним позовом позивач звернувся до суду 14.12.2011 року (арк. справи 2).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з 01.01.2010 року по 13.06.2011 року, повинні бути залишені без розгляду на підставі ст. 100 КАС України, оскільки заявлені з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, а позивач жодних причин щодо поважності пропуску строку звернення до суду з позовом не навів.

Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з відповіді відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виплати, які отримував позивач носили періодичний (щомісячний) характер і законодавством встановлено саме розмір щомісячної виплати, тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнаватися при кожному отриманні сум підвищення.

Юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення йому строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Обставини, які б заважали (робили б неможливим) звернення позивача до суду з цим позовом, за матеріалами справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права в частині позовних вимог за період з 14.06.2011 року по 22.07.2011 року, але припустив порушення норм процесуального права в частині позовних вимог за період з 01.01.2011 року по 13.12.2011 року, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині з залишенням адміністративного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 195, 198, 200, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Жданівка Донецької області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жданівського міського суду Донецької області від 03 січня 2012 року у справі № 2а-6/12/0518 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Жданівка Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2011 року по 13.06.2011 року, залишивши адміністративний позов в цій частині без розгляду.

Постанову Жданівського міського суду Донецької області від 03 січня 2012 року у справі № 2а-6/12/0518 в частині задоволення позовних вимог за період з 14.06.2011 року по 22.07.2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 06 березня 2012 року.

Колегія суддів М.М. Гімон

ОСОБА_3

ОСОБА_4