Справа № 2а-3918/10/1770
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. Справа № 37572/10

Львівський апеляційний адміністративний суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П, ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Саламахи О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Рівному на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» до державної податкової інспекції у м. Рівному про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень та податкових вимог,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Акватон» (далі ТОВ «ВП Акватон») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило:

визнати нечинними з моменту прийняття та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Рівному (далі ДПІ у м. Рівному) № /0 від 16.04.2010 року, № /1 від 14.05.2010 року, № /2 від 28.07.2010 року;

визнати нечинними з моменту прийняття та скасувати в частині, що не узгоджена, податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному № /0 від 16.04.2010 року, № /1 від 14.05.2010 року, № /2 від 28.07.2010 року, № 00024623/0 від 29.07.2010 року.

Окрім того, позивач додатково просив суд визнати нечинною з моменту прийняття першу податкову вимогу ДПІ у м. Рівне №1/649 від 11.08.2010 року та зобов'язати ДПІ у м. Рівному скасувати заходи, вжиті по відношенню до ТОВ «ВП «Акватон» з метою стягнення податкового боргу відповідно до цієї вимоги, а також визнати нечинною з моменту прийняття другу податкову вимогу ДПІ у м. Рівному №2/726 від 13.09.2010 року та зобовязати ДПІ у м. Рівному скасувати заходи, вжиті по відношенню до ТОВ «ВП «Акватон» з метою стягнення податкового боргу відповідно до цієї вимоги.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року у справі № 2а-3918/10/1770 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному № /0 від 29.07.2010 року в частині визначення ТОВ «ВП «Акватон» суми податкового зобов'язання за податком на прибуток підприємства у розмірі 27156,00 грн., в тому числі 18104,00 грн. за основним платежем та 9052,00 грн. за штрафними санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному № /2 від 28.07.2010 року, яким ТОВ «ВП «Акватон» визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 9573,00 грн., в тому числі 6382,00 грн. за основним платежем та 3191,00 грн. за штрафними санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному № /2 від 28.07.2010 року в частині визначення ТОВ «ВП «Акватон» суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 102248,50 грн., в тому числі 52210,25 грн. за основним платежем та 50038,25 грн. - за штрафними санкціями.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ДПІ у м. Рівному просить зазначену постанови суду першої інстанції скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перевіркою показників, відображених у рядку 04.2 Декларацій «убуток балансової вартості запасів» за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009 р. у сумі 618 199 грн. встановлено завищення задекларованих позивачем показників у сумі 8553 грн. за 1-й квартал 2009 року.

Згідно із представленими до перевірки документами підприємство в 2007 році віднесло на валові витрати витрати на придбання комплектуючих вузлів та блоків до обладнання емаль агрегату типу «МОЦАРТ» (Австрія), призначеного для виробництва емальпроводу в сумі 36195,00 грн.

У порушення п.5.9 , пп. 5.3.2 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» підприємством занижено показник приросту запасів за період з 01.01.07р. по 31.12.09р. в сумі 61 944 грн.

Крім того, за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009р. ТОВ «ВП «Акватон» задекларовано валові витрати у сумі 394 084 772 грн. і перевіркою повноти визначення скоригованих валових витрат за вказаний період встановлено їх завищення в сумі 274 509 грн.

На переконання апелянта, перевіркою встановлено, що ТОВ «ВП «Акватон» на порушення пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» віднесено до складу валових витрат послуги, що не пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) на загальну суму 64800,00 грн.

Також проведеною перевіркою відображених у рядку 04.3 декларацій «витрати на оплату праці», за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009 р. показника в сумі 20 090 727 грн. на підставі відомостей нарахування заробітної плати, табелів обліку робочого часу, оборотно-сальдових відомостей по рахунках № 66 ,93, 92, 91, 23 встановлено завищення задекларованих показників у рядку 04.3 декларацій «витрати на оплату праці» в сумі 122 495 грн.

За період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009р. ТОВ «ВП «Акватон» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 77 404 678 грн.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2009р. на підставі поданих документів встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковується за ставкою 20 відсотків, і крім імпорту товарів» в сумі 6 382 грн. за грудень 2008 року.

ТОВ «ВП «Акватон» 03.12.2008 року відповідно до наказу від 23.10.2008 року №44-а здійснило списання основних засобів 2-4 групи в кількості 89 штук по загальній залишковій вартості 31 910,28 грн., а саме: машина пакувальна, копіювальний апарат, телефакси, лісосушильна камера, трансформатор, компютери, бетонозмішувач та інше, однак до перевірки не надавалися документи, які підтверджують технічний стан обєкта та непридатність його до подальшої експлуатації, заключення сервісних організацій, акти на знищення, розібрання тощо. ДПІ у м. Рівне не було надано до перевірки документи, які підтверджують технічний стан обєкта та непридатність його до подальшої експлуатації, заключення сервісних організацій, акти на знищення, розібрання тощо.

Представник апелянта ДПІ у м. Рівному у ході апеляційного розгляду вимоги, викладені у своїй апеляційній скарзі, підтримав повністю поясненнями, аналогічними до викладеного у самій скарзі, просить її задовольнити.

Представники позивача ТОВ «ВП «Акватон» у судовому засіданні апеляційного суду вимоги апелянта заперечили, вважають законним оскаржуване судове рішення та просять залишити його без змін, а подані апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ВП «Акватон», суд першої інстанції виходив із того, що податкове повідомлення-рішення № 00024623/0 від 29.07.2010 року в частині визначення суми податкового зобовязання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» в розмірі 27156,00 грн., податкове повідомлення-рішення № /2 від 28.07.2010 року в частині визначення суми податкового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» в розмірі 102248,50 грн., а також податкове повідомлення-рішення № /2 від 28.07.2010 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 9573,00 грн. підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №/2 від 28.07.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість», то таке базується на висновках ДПІ у м. Рівне про заниження податкових зобов'язань з даного податку за грудень 2008 року на 6382,00 грн. при проведенні операції з ліквідації основних засобів, внаслідок порушення вимог п.4.9. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість».

03.12.2008 року комісією ТОВ «ВП «Акватон», призначеною відповідно до наказу №44- а від 23.10.2008 року, на підставі річної інвентаризації було складено 89 актів на списання основних засобів, які в січні 2009 року було подано в ДПІ у м. Рівне (а.с. 1-90 том 2). Складені комісією акти на списання основних засобів різного виду з різними інвентарними номерами із зазначенням дат введення в експлуатацію, і причин непридатності для подальшого використання, відповідають типовій формі №03-3 «Акт на списання основних засобів», яка затверджена наказом Мінстату України №352 від 29.12.1995 року.

Факт наявності актів форми №03-3 податковим органом не заперечується, а його висновки контролюючого органу про необхідність обовязкової наявності заключення сервісних організацій, іншої документація, яка б підтверджувала технічний стан відповідних об'єктів та їх непридатність до подальшої експлуатації суперечать позиції ДПА України (листи ДПА України №2235/6/16-1215-26 від 06.05.2001 року та №11505/7/15-1117 від 23.07.2003 року), яка заключення експертних комісій та інші підтверджуючі неможливість використання відповідних фондів документи передбачає, як альтернативу актам на списання, а не як їх доповнення.

Оскільки ліквідація позивачем основних фондів без їх наступного використання не створює для нього обов'язку нарахування податкових зобов'язань і це підтверджується документами, що додані до матеріалів справи, то донарахування йому зобов'язань відповідно до п.4.9. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» є необґрунтованим.

Щодо податкового повідомлення-рішення №/0 від 29.07.20101 року, то воно в оскаржуваній частині базується на висновках ДПІ у м. Рівне про завищення позивачем валових витрат через віднесення до їх складу видатків на придбання комплектуючих вузлів та блоків до емаль агрегату типу «MOZART» та через відсутність документального підтвердження звязку транспортних послуг з власною господарською діяльністю внаслідок порушення вимог пп. 5.2.1 п.5.2., пп. 5.3.2 п.5.3. ст. 5, пп. 8.1.1., пп. 8.1.2. п.8.1. пп. 8.2.2. п.8.2. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

На підставі системного аналізу положень пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та абзацу 9 п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за №288/4509, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки тристорний перемикач, мотор-редуктор та електрорегулятор тиску пневматичного тензора не є самостійними обєктами основних засобів і не можуть бути використані у господарський діяльності окремо від основного агрегату, то вони мають розглядатися як структурні компоненти обєкта основних фондів відповідної групи, а не як окремі обєкти основних фондів.

Вказана технічна продукція придбавалася позивачем саме як запасні частини емаль агрегату типу «MOZART», а отже правових підстав для висновків про завищення позивачем валових витрат через віднесення до їх складу видатків на придбання таких основних засобів у відповідача не було.

Виходячи з приписів пп. 8.7.1 п.8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток позивача за 2007 рік ТОВ «ВП «Акватон» мало правові підстави відобразити витрати на придбання комплектуючих вузлів та блоків до емаль агрегату типу «MOZART» у складі витрат на поліпшення цього основного фонду. Ці видатки не були віднесені позивачем до витрат на реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення даного основного фонду, з огляду на те, що на думку позивача, удосконалення даного агрегату, яке б потягнуло за собою збільшення його балансової вартості не відбулося (а.с. 125-129 т. 2). Вказані видатки були віднесені позивачем до складу валових витрат на придбання товарів (робіт, послуг), тобто включені до рядку 04.1 декларації. Тому порядок відображення в податковому обліку позивача таких видатків не вплинув на правильність визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, оскільки у повній мірі врахований при обчисленні підсумку валових витрат, які зменшують суму скоригованого валового доходу звітного періоду.

Висновки відповідача про завищення позивачем валових витрат по господарських операціях за отримання транспортних послуг від ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3 обґрунтовано порушенням вимог пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Разом із тим, судом безспірно встановлено, що позивачем в ході проведення перевірки були надані акти приймання наданих транспортних послуг. Вказані акти, в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами, оскільки мають всі необхідні обов'язкові реквізити. Необхідність отримання позивачем таких послуг обумовлена наявністю контракту на поставку мідної катанки - сировини, необхідної ТОВ «ВП «Акватон» для виробництва власної продукції, з фірмою нерезидентом - ЗАТ «НОРМЕТІМПЕКС», який має місцезнаходження в м. Москва, Російської Федерації.

Оскільки контрактом визначено умови поставки: FCA м. Москва (склад заводу ВАТ «Елкат»), то обов'язок по доставці товару до свого місцезнаходження лежав на ТОВ «ВП «Акватон», а відтак укладення відповідних правочинів з ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3 для організації такого перевезення вважається безпосередньо пов'язаним з господарською діяльністю позивача.

Та обставина, що зазначені особи не значаться як перевізники у відповідних супроводжуючих вантаж документах, жодним чином не позбавляє позивача права на формування валових витрат з урахуванням сплачених на їх користь коштів, позаяк законодавство не покладає на виконавця робіт по перевезенню вантажу обов'язку здійснювати таке перевезення власноручно і не забороняє залучати до виконання роботи інших перевізників, залишаючись відповідальним перед замовником.

Долученими до матеріалів справи копіями вантажно-митних декларацій (а.с. 154, 157, 160, 163, 166, 169, 172, 175, 178, 181, 184, 187 том 2) підтверджено, що перевезення мідної катанки з м. Москва до м. Рівне для ТОВ «ВП «Акватон» здійснювалось тими транспортними засобами, державні номери яких, зазначені у заявках на перевезення та актах виконаних робіт ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3

Висновки відповідача про заниження скоригованого валового доходу за II квартал 2008 року на 405,00 грн., та за III квартал 2008 року на 61539,00 грн. через заниження показника приросту балансової вартості запасів шляхом не відображення в додатку К1/1 вартості запасів, які не використовуються у господарській діяльності, ґрунтуються на порушеннях позивачем вимог п.5.9, пп. 5.3.2 п.5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», які в свою чергу базуються на аналізі відображення в бухгалтерському обліку позивача надходження та вибуття волочильних філь'єр.

Вказані філь'єри використовувались позивачем, як змінний інструмент до верстатів по виготовленню емаль проводу, ввезені з-за кордону згідно з ВМД 204000001/8/001319 з різним діаметром з ціною від 39,50 до 358,00 ЄВРО за одиницю в залежності від діаметру (а.с. 200-204 т. 2). Максимальна експлуатаційні стійкість алмазних філь'єр розрахована технічним директором позивача від 15 до 187 діб, в залежності від їх діаметру (а.с. 199 том 2).

В бухгалтерському обліку позивача рух філь'єр відображено проводкою: Дт152 - Кт153 (а.с.89 том 1). Фактично на підставі аналізу цієї бухгалтерської проводки, податковим органом і зроблено висновок про те, що позивачем при відповідній операції не відображено вартість таких запасів в колонці 4 «Запаси, використані не у господарській діяльності» таблиці 1 додатка К1/1 до Декларації з податку на прибуток підприємства.

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 року за №892/4185, на рахунку 152 обліковується придбання (виготовлення) основних засобів, на рахунку 153 - придбання (виготовлення) інших необоротних матеріальних активів. При цьому, дебет одного такого рахунку з одночасним кредитом іншого, вказує лише на переміщення активів, тобто на заміну здійснення обліку активів як необоротних засобів на їх облік як основних засобів. При цьому, витрати, як на придбання одних, так і на придбання інших активів, обліковуються однаково, а тому таке переміщення саме по собі не змінює розрахунок приросту балансової вартості запасів.

Враховуючи дані обліку позивача суд дійшов висновку про безпідставність висновків податкового органу про порушення ТОВ «ВП «Акватон» вимог п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яке призвело до заниження суми скоригованого валового доходу.

Висновки відповідача про завищення позивачем валових витрат за II квартал 2008 року на 46400,00 грн., III квартал 2008 року на 69468,00 грн., IV квартал 2008 року на 5892,00 грн., І квартал 2009 року на 735,00 грн. через включення до їх складу витрат на оплату виконання ремонтно-будівельних робіт за договорами цивільно-правового характеру, а також за II квартал 2008 року на 13322,00 грн., III квартал 2008 року на 8879,00 грн., IV квартал 2008 року на 1956,00 грн., І квартал 2009 року на 244,00 грн. через включення в їх складі сум страхового збору, базуються на оцінці обліку видатків ТОВ «ВП «Акватон» відображених у рядку 04.3 декларації «витрати на оплату праці» та в рядку 04.4. декларації «суми страхового бору», понесених в рамках оплати робіт за договорами цивільно-правового характеру.

Витрати на оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ремонту, реконструкції, модернізації та інших видах поліпшення основних фондів, підлягають відображенню в податковому обліку платника податку у відповідності до підпункту 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому, ДПІ у м. Рівне констатовано, що ТОВ «ВП «Акватон» в порушення зазначених вимог, віднесено до складу валових витрат, вартість ремонтно-будівельних робіт, оплачених позивачем за договорами цивільно-правового характеру таким фізичним особам, як ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з долученої до матеріалів справи копії договору про надання послуг, укладеного позивачем з одного боку та ОСОБА_5 з другого, останній взяв на себе зобов'язання виконати роботи по поліпшенню якості відходів та брухту мідної кабельно-провідникової продукції (а.с.203-204 том 1). Аналогічні зобов'язання взяв на себе за договором про надання послуг і ОСОБА_4Г.(а.с.217-218 том 1). Виконання робіт підтверджено актами (а.с.205- 216, 219-223 том 1). Що стосується гр. ОСОБА_6, то договір з даною фізичною особою позивачем укладено на предмет виконання робіт по прийманню, сортуванню та мийці котушок (а.с.224-226 том 1).

Виходячи з приписів пп. 8.2.1. п.8.2. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» відходи виробництва та тара не можуть кваліфікуватися як основні засоби, а тому і вартість послуг по їх обробці не може кваліфікуватися, як така, що включаються до вартості активу, який амортизується.

За відсутності доказів тому, що вказані в акті перевірки роботи і послуги виконувались на об'єктах основних засобів, що належать позивачу і перебувають на його обліку, відповідач безпідставно зробив висновки про те, що понесені позивачем витрати є витратами по ремонту основних фондів, що підлягають амортизації.

Оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надавали послуги з поліпшення відходів виробництва з метою їх подальшого продажу та послуги з обробки тари, необхідної для виробничого процесу, тобто послуги, пов'язані з власною господарською діяльністю позивача, то відносячи видатки на виплату їм винагороди собі на валові витрати позивач діяв у рамках вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а відтак зворотні висновки відповідача, є протиправними.

У задоволенні позовних вимог про визнання нечинними з моменту прийняття першої та другої податкових вимог ДПІ у м. Рівному №1/649 від 11.08.2010 року та №2/726 від 13.09.2010 року і зобов'язання скасувати заходи, вжиті з метою стягнення податкового боргу, було відмовлено за безпідставністю.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 04 по 25 березня 2010 року ДПІ у м. Рівне було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ВП «Акватон» за період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року. Її результати оформлені актом №430/23-100/13970259 від 08.04.2010 року (а.с.143-202 том 1).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято два податкові повідомлення-рішення №/ 0 від 16.04.2010 року та №/ 0 від 16.04.2010 року.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку до ДПІ у м. Рівне, однак первинні скарги платника податків були залишені без задоволення.

25.05.2010 року ТОВ «ВП «Акватон» звернулось до ДПА у Рівненській області з повторними скаргами на податкові повідомлення-рішення, в рамках розгляду яких наказом ДПА в Рівненській області №236 від 09.07.2010 року було призначено позапланову перевірку ТОВ «ВП «Акватон», яка проводилася з 12 по 16 липня 2010 року. Результати перевірки оформлені актом №39/23/13970259 від 19.07.2010 року, яким підтверджено лише частину тих порушень, що зафіксовані актом планової перевірки. За наслідками розгляду скарги та з урахуванням проведеної позапланової перевірки ДПА в Рівненській області було скасовано частково повідомлення-рішення та прийнято нові, які частково визнані, а частково оскаржені у рамках даної справи.

При цьому при вирішенні позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення №/ 2 від 28.07.2010 року судом першої інстанції з урахуванням вимог п.4.9. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» вірно зазначено, що складені 03.12.2008 року комісією ТОВ «ВП «Акватон» 89 актів на списання основних засобів, відповідають типовій формі №03-3 «Акт на списання основних засобів», яка затверджена наказом Міністерства статистики України № 352 від 29.12.1995 року.

Відтак з огляду на відсутність у податковому законодавстві, чинному на час виникнення спірних правовідносин, встановленої форма відповідного документа про знищення, розібрання або перетворення основного фонду іншими способами, суд першої інстанції підставно дійшов переконання про відсутність у відповідача підстав для висновку про заниження позивачем податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2008 року в сумі 6382,00 грн. у зв'язку з заниженням бази оподаткування на 31910,28 грн., що є загальною сумою залишкової вартості основних засобів, непридатність яких до експлуатації встановлена зазначеними актами на списання основних засобів.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що заключення експертних комісій та інші підтверджуючі неможливість використання відповідних фондів документи передбачає, як альтернативу актам на списання, а не як їх доповнення, що узгоджується із позицією ДПА України, висловленою у листах № 2235/6/16-1215-26 від 06.05.2001 року та № 11505/7/15-1117 від 23.07.2003 року.

Оцінюючи правильність вирішення позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення № /0 від 29.07.20101 року, яким ТОВ ВП «Акватон» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи з положень пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та абзацу 9 п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за № 288/4509, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки тристорний перемикач, мотор-редуктор та електрорегулятор тиску пневматичного тензора не є самостійними об'єктами основних засобів і не можуть бути використані у господарський діяльності окремо від основного агрегату, в даному випадку емаль агрегату типу «MOZART», то вони мають розглядатися як структурні компоненти об'єкта основних фондів відповідної групи, а не як окремі об'єкти основних фондів, а отже правових підстав для висновку про завищення позивачем валових витрат через віднесення до їх складу видатків на придбання вказаних основних засобів у відповідача не було. Тому ТОВ «ВП «Акватон» правомірно відобразило витрати на придбання цих комплектуючих вузлів та блоків до емаль агрегату типу «MOZART» у складі витрат на поліпшення цього основного фонду.

З огляду на викладене висновки ДПІ у м. Рівне про необхідність донарахування позивачу податкових зобов'язань відповідно до пп. 5.3.2 п. 5.3. ст. 5, пп. 8.1.1., пп. 8.1.2. п.8.1. пп. 8.2.2. п. 8.2. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не можна вважати обґрунтованими.

Даючи правову оцінку правильності вирішення позовних вимог, що стосуються оцінки відповідачем господарських операцій ТОВ ВП «Акватон» із СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 щодо перевезення вантажів, які оформлені договорами-заявками на перевезення, актами виконаних робіт, довідками про транспортні видатки, банківськими виписками, копії яких знаходяться у матеріалах справи (а.с. 139-153, 155-156, 158-159, 161-162, 164-165, 167-168, 170-171, 173-174, 176-177, 179-180, 182-183, 185-186, 188-191 том 2), апеляційний суд виходить із того, що мідна катанка є сировиною для виготовлення позивачем емаль проводу.

Потреба позивача в отриманні таких послуг випливає з умов контракту на поставку мідної катанки з ЗАТ «НОРМЕТІМПЕКС», що знаходиться у м. Москва, Російської Федерації, які передбачають поставку на умовах FCA м. Москва.

Відтак апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що укладення зазначених правочинів з СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 для організації перевезення мідної катанки є безпосередньо пов'язаним з господарською діяльністю позивача.

Протягом 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 займалися організацією перевезень мідної катанки за маршрутом Москва - Рівне за заявками ВП «Акватон», а та обставина, що зазначені особи не значаться як перевізники у відповідних супроводжуючих вантаж документах, не позбавляє позивача права на формування валових витрат з урахуванням сплачених на їх користь коштів, оскільки законодавство не покладає на виконавця робіт по перевезенню вантажу обов'язку здійснювати таке перевезення власноручно і не забороняє залучати до виконання роботи інших перевізників, залишаючись відповідальним перед замовником.

Копії наявних у матеріалах справи вантажно-митних декларацій (а.с. 154, 157, 160, 163, 166, 169, 172, 175, 178, 181, 184, 187 т. 2) підтверджують перевезення мідної катанки з м. Москва до м. Рівне для ТОВ «ВП «Акватон» транспортними засобами, державні номери яких, зазначені у заявках на перевезення та актах виконаних робіт СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3

Тому суд апеляційної інстанції погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що позивач правомірно включив до складу валових витрат вартість отриманих ним від СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 транспортних послуг, а отже неправомірність прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення у цій частині.

Окрім того, апеляційний суд вважає підставними доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про неправомірність висновків відповідача щодо заниження скоригованого валового доходу за II квартал 2008 року на 405,00 грн., та за III квартал 2008 року на 61539,00 грн. через заниження показника приросту балансової вартості запасів шляхом не відображення в додатку К1/1 вартості запасів, які не використовуються у господарській діяльності, внаслідок порушеннях позивачем вимог п.5.9, пп. 5.3.2 п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

При цьому, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що податковим органом ні під час планової, ні під час позапланової перевірки, не було оцінено і належним чином відображено, яким чином обліковуються позивачем алмазні філь'єри, а тому проведений податковим органом перерахунок, не можна вважати обґрунтованим, а нараховані у зв'язку з цим податкові зобов'язання законними. Така ж ситуація і з переміщенням «менеджера обміну даними» вартістю 405 грн.

Слід також погодитися із думкою суду першої інстанції щодо безпідставності висновку ДПІ у м. Рівне про те, що витрати ТОВ ВП «Акватон» за договорами цивільно-правового характеру є витратами на виконання ремонтно-будівельних робіт і відповідно до положень пп. 5.3.2. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не відносяться до складу валових витрат.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій договорів про надання послуг між ТОВ ВП «Акватон» з одного боку та гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з другого, вказані особи взяли на себе зобовязання виконати роботи по поліпшенню якості відходів та брухту мідної кабельно-провідникової продукції. Окрім того відповідно до умов договору позивача з гр. ОСОБА_6 останній брав на себе зобовязання виконати роботи по прийманню, сортуванню та мийці котушок (а.с.224-226 том 1).

Виходячи з приписів пп. 8.2.1. п. 8.2. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» відходи виробництва та тара не можуть кваліфікуватися як основні засоби, а тому і вартість послуг по їх обробці не може кваліфікуватися, як така, що включаються до вартості активу, який амортизується, а відтак відповідач безпідставно зроблено висновок про те, що понесені позивачем у звязку із виконання зазначених договорів витрати є витратами по ремонту основних фондів, що підлягають амортизації.

Одночасно апеляційний суд враховує те, що оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надавали послуги з поліпшення відходів виробництва з метою їх подальшого продажу та послуги з обробки тари, необхідної для виробничого процесу, які слід вважати такими, що повязані з господарською діяльністю позивача, віднесення позивачем видатків на їх оплату до складу валових витрат відповідає вимогам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Рівному залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2010 року у справі № 2а-3918/10/1770 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвала у повному обсязі складена 27 січня 2012 року.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

ОСОБА_1