Справа № 2-а-2006/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2006/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Мапофеєвій О.І.,

розглянувши у Відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_1 до капітана Варвинського ВДАІ ОСОБА_2 Володимировича про поновлення строку оскарження постанови в справі про адміністративне правопору- шення та скасування постанови від 03.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227714 в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду з адміністративним позовом до капітана Варвинського ВДАІ ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови від 03.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227714 в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, посилаючись на те, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що 03.05.2011 року позивач їхав на боковому сидінні автомобіля «ВАЗ 21063 /реєстр.номер ВМ 4743 АМ/», яким керував його знайомий ОСОБА_3 Згодом вони зупинилися, оскільки ОСОБА_3 стало погано та в той час до них підїхали працівники Варвинського ВДАІ. Останній запитав у позивача, чи вживав той алкогольні напої, що ОСОБА_1 не заперечив. Після чого ОСОБА_1 повезли до лікарні на встановлення факту алкогольного спяніння. Про винесення оскаржуваної постанови та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 550 гривень позивачу стало відомо з листа відділу ДВС від 31.05.2011 року.

Відповідачем була винесена оскаржувана постанова від 03.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227714 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що Правил Дорожнього Руху не порушував, а відповідачем допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач в судове засідання не з явився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи /а.с. 11/, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, просив позовні вимоги задовольнити, з підстав викладених в адміністративному позові /а.с. 13/.

Відповідач в судове засідання не з явився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи /а.с. 12/. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 М3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Процедура оформлення працівниками Державної автомобільної інспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тимчасового затримання транс-

портного засобу, здійснення тимчасового вилучення посвідчення водія, талона про проходження державного технічного огляду, ліцензійної картки на транспортний засіб та ведення діловодства в підрозділах ДАІ МВС України з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, врегульована Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом МВС України від 26.02.2009 р. № 77, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24.04.2009 р. за № 374/16390.

Завдання та функції працівників підрозділів дорожньо-патрульної служби, що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про ДТП та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, а також організацію взаємодії з іншими підрозділами органів внутрішніх справ України визначено Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 р. № 111.

З матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної позивачем постанови, вбачається, що о 14 годині 50 хвилин 03.05.2011 року ОСОБА_1 в с. Журавка Варвинського району по вулиці Незалежності керував автомобілем «ВАЗ 21063» /реєстр, номер НОМЕР_1/ без відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом /а.с.5/.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 КУпАП. Постановою від 03.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227714, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 550 грн.

У відповідності до вимог ч.2 ст.126 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність - є зокрема і керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно вимог п.2.1 Правил Дорожнього Руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами норм КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази. У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим зібрані по справі про адміністративне правопорушення докази повинні містити достовірну інформацію, підтверджувати наявність правопорушення, місце, час його скоєння, наявність свідків, потерпілих при обставинах, які встановлюються, винність особи у вчиненні правопорушення.

Відповідачеві, для застосування адміністративного стягнення до позивача ОСОБА_1, необхідно було встановити та підтвердити доказами факт порушення водієм транспортного засобу вимог ч.2 ст.126 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.ст.252, 254 КУпАП, працівник Державтоінспекції зобовязаний оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, ві- деозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, постанова в справі про адміністративне правопорушення розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами, а тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Ухвалою Варвинського районного суду від 10.06.2011 року, відповідачу по справі було запропоновано надати в разі невизнання адміністративного позову письмові заперечення проти позову та посилання

на докази, якими вони обґрунтовуються та зобовязано надати матеріали справи про притягнення Кобзаря С.В. до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене за ч.2 ст.126 КУпАП

Відповідачем на отриману ухвалу суду, доказів, у встановлений строк, надано не було і не повідомлено суд про причини їх не надання чи не можливості їх надання, жодних клопотань з боку відповідача відносно цього, до суду заявлено не було. Тоді як згідно з ст.71 КАСУ у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі. Тобто, не дивлячись на те, що відповідачем отримано пам'ятку про розяснення прав та обов'язків сторін, відповідачі не виконали свій процесуальний обов'язок по поданню доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч.6 ст.71 КАС України.

Інших оформлених з дотриманням визначеного законом порядку доказів, крім тих, які є у матеріалах справи, в підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП на розгляд суду не представлено.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Враховуючи доводи позивача в адміністративному позові щодо відсутності порушень вимог Правил дорожнього руху України та недотримання відповідачем вимог КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови, матеріали по справі про адміністративне правопорушення та, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що відповідач, виносячи оскаржувану позивачем постанову серії СВ № 227714 від 03.05.2011 року, не вжив заходів щодо повного, всебічного та обєктивного розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення та зясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, допустив порушення положень норм чинних нормативно-правових актів, а відтак наявні беззаперечні підстави для задоволення адміністративного позову

Керуючись ст.ст. 2,8-12, 14, 70-72, 159-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.2 ст.126, ст.ст. 256, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до капітана Варвинського ВДАІ ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення та скасування постанови від 03.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ N9 227714 в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову від 03,05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії СВ № 227714, винесену капітаном Варвинського ВДАІ ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 550 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 гривні 40 копійок судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4