Справа № 2-а-5512/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2 а 5512/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН №850788 від 10.11.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі та скасувати винесену відносно нього постанову від 10.11.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, провадження по справі закрити. В обґрунтування посилався на те, що він в той день рухався по вул.Карла Лібкнехта та його дружині стало погано, у звязку із чим він зупинився в зоні дії знаку 3.21. Дружина вийшла з машини, а він пішов на ринок за водою. Коли повернувся, до нього підійшов інспектор, який в подальшому склав протокол та виніс постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності, не взявши до уваги погіршення стану здоровя дружини.

Представник відповідач за довіреністю ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що у звязку із порушенням позивачем вимог правил дорожнього руху , а саме п.8.4.в та 15.9.е він склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП. При цьому застосувалась фотозйомка та на фотографіях видно, що автомобіль припаркований на проїзній частині, ані в автомобілі, ані біля нього ні позивача, ні його начебто хворої дружини не має. Позивач не тільки здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, но порушив інші вимоги ПДР України - і зупинився ближче 30 метрів від посадочного майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, та ближче ніж 10 метрів до заїзду на ринок.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази і письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги необґрунтованими та у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №850788 від 10.11.2010 року на ОСОБА_1

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він 10.11.2010 року, о 13 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на вул..Карла Лібкнехта біля ринку «Каліфорнія», скоїв зупинку в зоні дії знаку 3.34 («Зупинку заборонено»), та зупинився ближче ніж 30 метрів від посадочного майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.8.4.в, 15.9.е.

За п.8.4.в ПДР України забороняючі знаки вводять чи скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 ПДР України забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, окрім таксі, які здійснюють посадку та висадку пасажирів чи навантаження чи розвантаження вантажу.

За п.15.9 е ПДР України зупинка заборонена ближче 30 метрів від посадочних майданчиків маршрутних транспортних засобів.

Щодо ствердження позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення, то такими доказами суд визнає протокол про адміністративне правопорушення АН1 №235555 від 10.11.2010 року та 4 фотокартки, на яких відображений зупинений автомобіль НОМЕР_2, на вул..Карла Лібкнехта в м.Маріуполі з порушенням вимог ПДР України (оглядовий та детальні знимки). При цьому водія чи пасажирів ані в автомобілі, ані поблизу нього не має, що спростовує доводи позивача, що начебто хвора його дружина знаходилась біля авто. При цьому доказів перебування його дружини у хворобливому стані, а саме відповідної довідки лікувального закладу, суду не надано та навіть у даному випадку у позивача була реальна можливість зупинити автомобіль далі, тобто виїхавши із зони дії дорожнього знаку 3.21 (після перехрестя), чим він не скористувався. Увімкнення аварійної сигналізації на автомобілі не виключає його відповідальності за скоєне правопорушення.

Також в судовому ж засіданні позивач посилався на те, що йому не розяснені права та обовязки, однак таке ствердження спростовується його підписом у відповідній графі в протоколі про адміністративне правопорушення,

Доводи позивача при те. що інспектор, який його зупинив та склав протокол, не мав повноважень одразу розглядати справу та виносити постанову на місці, спростовуються п.2.3, 2.3.1 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 N 77 , відповідно до якої розглядати від імені органів Державтоінспекції МВС справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:…за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, четвертою і п'ятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою і дев'ятою статті 133-1 КУпАП ( 80731-10 ), - працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання. Інспектор ДПС ОСОБА_2 є працівником УДАІ ГУМВС України в Донецькій області та має спеціальне звання, а тому мав повноваження виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що подія правопорушення мала місце, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а його вина у його скоєнні доведена протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою на те посадовою особою та відповідає вимогам ст..256 КупАП, та наданими фотокартками, які узгоджуються із викладеними в протоколі відомостями та які суд відносить до показань засобів фотозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху і відповідно до ст..251 КУпАП України приймає як доказ.

Інших переконливих доводів та доказів в їх обґрунтування, які би ставили під сумнів справжність викладених фактів в складених щодо позивача уповноваженою посадовою особою ДПС протоколі та постанові, суду не надано. Додані до позову письмові пояснення дружини позивача суд не може прийняти як доказ, оскільки особа не попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень та відмову від дачі свідчень, не приводилась судом до присяги, та до того ж є зацікавленою особою.

У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, у суду не має та у його задоволенні суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 61-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови АН №850788 від 10.11.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною, набуває чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.