Справа № 2-а-1646/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1646/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвої О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Варвинського районного суду Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду із адміністративним позовом з обґрунтуванням порушення відповідачем його прав на пенсійне забезпечення та позовними вимогами про зобовязання Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 21.01.2011 року по дату винесення постанови у відповідності з вимогами ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-І// та п.п.З п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, а саме за 2010 рік.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він як працюючий пенсіонер перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Варвинському районі та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 21.01.2011 року він звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у звязку із збільшенням страхового стажу та заробітку. При здійсненні перерахунку пенсії відповідач врахував показник середньої заробітної плати працівників на застраховану особу по Україні за 2007 рік, що є порушенням вимог ч.1 ст.40, ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», оскільки не взято показник середньої зарплати за календарний рік, що передує року перерахунку, тобто за 2010 рік. Зазначає, що внаслідок неправомірного застосування відповідачем діючого законодавства у сфері пенсійних відносин, розмір його пенсії незаконно знижено, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його законні права.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав 17.05.2011 року, подавши у встановлений законом строк заперечення на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині визначення показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсій, були визнані неконституційними, у звязку з чим відновилась редакція ч.4 ст.42 Закону згідно якої, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії /а.с. 19-20/.

Суддя, оцінивши подані відповідачем обставини, що викладені в запереченні та неможливості ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, прийшов до переконання про необхідність розгляду справи за загальними правилами КАС України /а.с.22/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в адміністративному позові /а.с.3-6/.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив /а.с.24/. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.8 ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст.22 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується ОСОБА_2 і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно- правовими актами, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженому Постановою КМ України від 24.10.2007 № 1261 та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно Головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Управління у своїй діяльності керується ОСОБА_2 і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до ОСОБА_2 та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 N 1261, постановами правління, наказами Фонду, наказами та розпорядженнями регіональних управлінь, іншими нормативно-правовими актами, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим Постановою Пенсійного фонду від 25.02.2008 року № 5-5.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Пунктом 26 ст. 71 Закону України про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію ч.4. ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № І07Л/І були внесені зміни, в тому числі й до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частина 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 107) передбачала проведення перерахунків пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визнавався згідно ст. 40 Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни, що були внесені.до статей 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині визначення зазначеного вище показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсій були визнані неконституційними. Таким чином, з 22.05.2008 року відновлена дія ст.42 Закону № 1058 у попередній, редакції, відповідно до якої при перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік попереднього року, який передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. Вказана редакція до теперішнього часу не скасована та не зупинена.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У пункті 6 рішення КСУ, зазначено, що рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Враховуючи вищевикладене, суд при розгляді і вирішенні даного спору застосовує норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, які були чинними до внесення змін Законом № 107.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Перебуваючи на пенсії, позивач продовжував працювати, і

в зв'язку з тим, що він є працюючим пенсіонером та після попереднього перерахунку пенсії має більше 24 місяців страхового стажу, звернувся з заявою до відповідача про перерахунок пенсії як з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку), що і передбачено ч.4 ст.42 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

За положеннями ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під час обчислення пенсії застосовується показник середньої заробітної плати працівників в галузях національної економіки за рік, що передує року звернення за призначенням чи перерахунком пенсії.

Порядок здійснення зазначеного перерахунку був визначений пп. З п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», а саме: « у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії».

Стосовно розбіжностей у найменуванні показника середньої заробітної плати («працівників, зайнятих у галузях економіки України», що міститься в тексті частини другої статті 40 Закону № 1058-ІУ, і «на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Фактично Законом № 107-Х/І (внесенням відповідних змін в Закон № 1058-ІХ/) слова "середня заробітна плата працівників" та "зайнятих у галузях економіки України" в усіх відмінках замінено відповідно словами "заробітну плату (дохід)" та "в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії" у відповідному відмінку.

Слід зазначити, що до внесення змін в Закон № 1058-І// Законом № 107Л/І, визначення .показника середньої заробітної плати здійснювалося на підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 31.12.2003 N 22-1 "Про затвердження Тимчасової методики визначення показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженої наказом Державного комітету статистики України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31.12.2003 N 472/352/398, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.01.2004 за N 85/8684.

В звязку з прийняттям Закону № 107Л/І та внесенням відповідних змін в Закон № 1058-ІУ, зазначені постанова від 31.12.2003 N 22-1 та наказ від 31.12.2003 N 472/352/398 були визнані такими, що втратили чинність, згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 1 лютого 2008 року N 4-3, та відповідно, наказу Державного комітету статистики України, Міністерства праці та соціальної-політики України, Міністерства економіки України від 1 лютого 2008 року N 27/23/34, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2008 р. за N 147/14838.

В той же час, постановою правління Пенсійного фонду України від 1 лютого 2008 року N.4-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2008 р. за N 146/14837, було затверджено Порядок визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 11 постанови № 530 як при призначенні, так і при перерахунку для обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-ІУ використовується заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Частиною другою статті 19 ОСОБА_2 України встановлено, що органи державної, влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Пунктом 1 статті 92 ОСОБА_2 України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Виходячи із загальних засад пріоритетності ОСОБА_2 і законів України над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні питання про перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком, відповідач мав керуватися безпосередньо приписами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, статтями 40 та 42 Закону, а не постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій населення».

У відповідності з положеннями ОСОБА_2 України зміст та обсяг існуючих прав і свобод не може бути звужений при прийнятті нових чи внесенні змін у діючі закони (ч. З ст. 22 ОСОБА_2), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист, і юридичними засобами - здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 ОСОБА_2 вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

Таким чином, на теперішній час існує лише один показник середньої заробітної плати, який підлягає застосуванню як при первісному призначенні, так і при перерахунку пенсій, тобто це середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відтак, при зверненні за перерахунком пенсії у працюючого пенсіонера є право на застосування показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Проведення відповідачем перерахунку пенсій у 2011 році відповідно до п. II постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік -1197,91 грн., немає під собою правового обґрунтування, не підкріплене посиланнями на норми чинного законодавства та є безпідставним з огляду на положення принципу законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України і є всього лише спробами незаконно звузити права працюючих пенсіонерів і в 2011 році перераховувати пенсію в заниженому розмірі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до підпункту 3 пункту II постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії за 2010 рік є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним вимогам закону, а тому позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки, відповідно до вимог пенсійного законодавства, в тому числі й ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у заявника виникає право на перерахунок пенсії з моменту звернення пенсіонера за таким перерахунком - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Тому, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 необхідно проводити з 01.02.2011 року, оскільки він звернувся за перерахунком лише 21.01.2011 року, що підтверджується розпорядження начальника Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі /а.с.13/.

Відповідно до ст.ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог ОСОБА_1, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню частково.

Виходячи з правил ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка нею суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ОСОБА_2 України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, ст.ст. 9-12, 69-71, 86, 94, 97, 99, 121, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2011 року по 07.06.2011 року із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати по Україні за 2007 рік - протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до ч.1, 2 ст.40, ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передував року звернення про перерахунок пенсії, а саме за 2010 рік, починаючи з 01.02.2011 року по 07.06.2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Варвинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання

копи постанови.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_3