Справа № 254/2779/14-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грачов Р.Р.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року справа №254/2779/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О.., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради на постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 20 травня 2014 р. у справі № 254/2779/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Будьоннівського районного суду м.Донецька з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Будьоннівського районного суду м.Донецька від 20 травня 2014 року позовні вимоги за вказаним позовом задоволено частково, зокрема, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради щодо недоплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18 жовтня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції виходив з того, що позивач є застрахованою особою у зв'язку з чим на правовідносини між позивачем та відповідачем розповсюджуються норма Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (надалі Закон 2240-ІІІ) ст. 43 якого передбачає, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України з огляду на те, що жодна з осіб, які беруть участь у справі не прибула у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 (а.с.9).

ОСОБА_2 є застрахованою особою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку та перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради як отримувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З довідки відповідача №01-15/1000 від 24 березня 2014 року вбачається, що розмір щомісячних виплат допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку складає 130 грн. (а.с. 10).

Згідно ст. 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та право про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (надалі Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-ІІІ, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Згідно ст. 43 Закону № 2240-ІІІ було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-ІІІ. Зокрема, змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону №2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Рішенням № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу П Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ ІІ цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №2811-XII.

Згідно ч.3 ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (надалі Закон № 2154-VI) було визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-ІІІ призначається та здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1 Порядку), згідно з якою встановлюється Кабінетом Міністрів України тільки порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом.

Розміри і порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до Закону № 2240-ІІІ на виконанняст. 45 Закону № 2154-VI Кабінет Міністрів України не визначав.

Оскільки у даній справі, спір виник щодо виплати допомоги з січня 2013 року особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надана правильна правова оцінка спірним правовідносинам та постанова прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради на постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 20 травня 2014 р. у справі № 254/2779/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 20 травня 2014 р. у справі № 254/2779/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов