Справа № 823/2955/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року справа № 823/2955/15

м. Черкаси

15 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши в приміщенні суду у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг по єдиному податку на загальну суму 2 452,61грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідач, як фізична особа-підприємець, відповідно до норм Податкового кодексу України зобов'язана вчасно та в повному обсязі сплачувати податки та збори, зокрема, єдиний податок, платником якого вона є. Відповідач свій обов'язок не виконує належним чином, внаслідок чого за нею на час звернення з позовом до суду рахується заборгованість зі сплати єдиного податку в сумі 2 452,61грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою судді від 28.08.2015 в розгляді даної адміністративної справи відкрито скорочене провадження.

За адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: АДРЕСА_1 відповідачу була направлена копія ухвали про відкриття скороченого провадження, в якій останньому запропоновано в разі невизнання адміністративного позову у строк до 28.09.2015 подати Черкаському окружному адміністративному суду письмові заперечення проти позову та відповідні докази на підтвердження своїх заперечень.

У строк, наданий судом в ухвалі про відкриття скороченого провадження відповідач не надіслала на адресу суду заперечення на позовну заяву. Таким чином, з урахуванням вимог п.3 ч.5 ст. 1832 КАС України справа розглядається протягом трьох днів по закінченню семиденного строку з дати, якою суд обумовив закінчення терміну на подання заперечень.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 07.09.2012, за ідентифікаційним номером - НОМЕР_1 та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Черкаському районі з 11.09.2012.

07.09.2012 ФОП ОСОБА_1 подала до податкового органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності, згідно з якою було обрано ставку єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати та ІІ групу платників єдиного податку.

07.09.2012 відповідачу було видано свідоцтво серії НОМЕР_2, згідно якого вона є платником єдиного податку.

За відповідачем, станом на час звернення з позовом до суду, з урахуванням часткових погашень рахується податковий борг по єдиному податку за жовтень-грудень 2012 року та січень-грудень 2013 року на загальну суму 2 452,61грн.

В зв'язку з виникненням податкового боргу, 12.06.2015 ФОП ОСОБА_1 була направлена податкова вимога форми «Ф» від 11.06.2015 № 310-25 на загальну суму 2 452,61грн.

Станом на час розгляду справи податковий борг відповідачем сплачений не був та підтверджується копією облікової картки платника податків, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, у відповідача є заборгованість, яка вважається узгодженою та оскільки вона не сплачена у встановлені законом строки набула ознак податкового боргу, який ДПІ у Черкаському районі просить стягнути в судовому порядку.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (надалі - ПК України).

У відповідності до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Згідно норм ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Згідно вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 10.1.2 п.10.1 ст. 10 ПК України передбачено, що до місцевих податків і зборів належить єдиний податок.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку, що передбачено п. 299.1 ст. 299 ПК України.

Пунктом 291.4. ст. 291 ПК України зазначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на груп платників єдиного податку, зокрема, до другої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства.

Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що передбачено п. 293.2 зазначеної статті.

У відповідності до п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року (п.295.1 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 ст. 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Детальне вивчення матеріалів справи, з урахуванням вищевказаних положень дає можливість стверджувати про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах встановлених ПК України.

Суд звертає увагу на приписи ст. 95 ПК України, які визначають, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а уразі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває в податковій заставі.

Крім того, право керівника державної податкової служби щодо стягнення до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу передбачено в пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, тобто шляхом звернення до суду про стягнення цих коштів.

Враховуючи, що відповідачем добровільно не сплачена заборгованість по єдиному податку в розмірі 2 452,61грн., то в суду маються правові підстави для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 159-163, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь бюджету через державну податкову інспекцію у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області податковий борг по єдиному податку в сумі 2 452 (дві тисячі чотириста п'ятдесят дві) грн. 61 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Строк для подання апеляційної скарги обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя С.М. Гарань