Справа № 2а-54/11
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 р. Справа № 11501/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області та ОСОБА_1 на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії.

Позивачка посилалася на те, що в 2007-2010 роках відповідач зобовязаний був здійснити перерахування пенсії, тобто привести у відповідність з ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та рішеннями Конституційного суду України розмір виплати їй пенсії з врахуванням права на надбавку як дитині війни.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь недоплачену як дитині війни доплату до пенсії за 2007-2010 роки.

Ухвалою судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 23.12.2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 21.06.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року, яка прийнята в скороченому провадженні, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відповідача стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за період з 22.06.2010 року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування .

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області та ОСОБА_1 , подавши на неї апеляційні скарги.

Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області в апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального права.

Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області звертає увагу на те, що законодавством України не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни про підвищення розміру пенсій дітей війни, не визначено, які саме органи мають проводити такі виплати, за рахунок яких коштів і джерел. Крім того, залишається невизначеним порядок обчислення такого підвищення та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій.

Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області просить скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у повному обсязі заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй в задоволенні позовних вимог до 22.06.2010 року, хоча вона на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішень Конституційного суду України має право на підвищення до пенсії в розмірі 30%, як дитина війни за 2006, 2007, 2008, 2009 роки. Тому просить апеляційний суд скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дитини війни, а тому вона має право на встановлене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії. Відмова управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області у проведенні перерахунку пенсії позивачки з врахуванням вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є неправомірною в межах строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України. Крім цього, суд першої інстанції для повного захисту прав, свобод та інтересів вийшов за межі позовних вимог, необмеживши кінцевою датою виплату підвищення до пенсії позивачу на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та є правильними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення даного публічно-правового спору судом, мала право на отримання підвищення виплачуваної їй управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області пенсій за віком.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом 22.12.2010 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни в межах строку звернення до суду, тобто за період з 22.06.2010 року.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачці у передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни розмірі колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в тій частині, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не заслуговують на увагу, оскільки за чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, згідно ч.3 ст. 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати цей розмір.

Керуючись ст.ст. 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року по справі №2а-54/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : М.П. Кушнерик

ОСОБА_2