Справа № 814/3875/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3875/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 504070000//2 від 17.12.2014 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504070000/2014/00061 від 17.12.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2014 року товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 504070000//2 від 17.12.2014 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504070000/2014/00061 від 17.12.2014 року, прийнятих митним постом «Костянтинівка» Миколаївської митниці Міндоходів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Миколаївська митниці Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Миколаївська митниця Державної фіскальної служби зазначила, що судом першої інстанції не було досліджено доводів відповідача щодо можливого заниження товариством митної вартості товарів. Митний орган посилається на те, що позивач не надав достатніх документів, які б підтверджували митну вартість товарів.

Зважаючи на все вищезазначене, Миколаївська митниця Державної фіскальної служби вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті митним органом правомірно та обґрунтовано, а тому вони скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року та прийняття нової, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 10.01.2014 року між позивачем та компанією «CNHІ International SA» (Швейцарія) було укладено зовнішньоекономічний контракт поставки № UA-EAC-EUR-2014 на загальну суму 20000000,00 євро, згідно до умов якого продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар в межах цього контракту згідно окремих додатків, що укладаються між сторонами. Конкретні умови та терміни поставки товару визначаються у відповідних додатках до контракту, а ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях (а.с. 17-28).

24.11.2014 року між позивачем та компанією «CNHІ International SA» було укладено додаток № 16 та специфікацію № 13 до контракту № UA-EAC-EUR-2014, відповідно до якої сторони домовились про поставку, окрім іншого, нового комбайна зернозбирального New Holland , модель TC5080 (виробничий код TC508E), та жатки зернової New Holland модель 20GHCP (ширина захвату 6.16 м), без транспортного візку, на умовах поставки - EXW Плоцьк, Польща за ціною 148 000,00 євро за одиницю (а.с. 29-31).

Для здійснення митного оформлення поставленого товару, ТОВ «Техноторг» подало митному органу митну декларацію № 504070000/2014/006788, в якій зазначив ціну товару 5000,00 євро (а.с. 13-16), з якої позивачем самостійно було обраховано митні платежі в сумі 314488,82 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав наступні документи:

1. Декларацію митної вартості від 16.01.2015 року (п.1 ч.2 ст. 53 МК України);

2. Контракт № UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014 року, доповнення № 1 до контракту від 10.01.2014 року, додаток № 13 до контракту від 10.01.2014 року, специфікацію № 13 контракту від 10.01.2014 року (п. 2 ч. 2 ст. 53 МК України);

3. Рахунок-фактуру (Invoice) № FTCNH140278582 від 29.11.2014 року (п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України);

4. Банківську контр-гарантію GRI0642MK14 від 28.11.2014 року та її переклад на українську мову, а також лист ПАТ «Райффайзен банк Аваль» № Р2-01-05-3/14-3589 від 12.12.2014 року щодо цієї банківської контр гарантії;

5. Договір на перевезення № 9 від 30.05.2014 року

6. Довідку перевізника ТОВ «Новтранс» про транспортні витрати від 15.12.2014 року вих. № 001 (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).

За наслідками розгляду наданих документів посадовою особою підрозділу митного оформлення було направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме: у зв'язку з тим, що надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару (відсутня копія гарантії забезпечення платежу відповідно до п. 2.1 додатку 13 від 24.11.2014 року до контракту № UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014 року; надані декларантом документи мають розбіжності та неточності, а саме: інформація щодо витрат на навантаження, зазначена у довідці про транспортні витрати від 15.12.2014 року № 001 суперечить п. 3.2 розділу 3 Договору № 9 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 30.05.2014 року, надані документи не містять інформації щодо числових значень складових митної вартості, а саме: транспортні витрати відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспортні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження).

Відповідачем було витребувано у товариства: - виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (пакування, страхування, транспортних витрат), а також бухгалтерські документи, передбачені Розділом 4 Договору № 02/04/11 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.04.2014 року; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; - копію декларації країни відправлення та митні документи передбачені п. 8.4 контракту UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014 року; - каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом № 639 від 17.12.2014 року на вимогу митниці позивачем були надані додаткові пояснення (а.с. 38-39).

Згідно вказаного листа позивачем були надані митному органу додаткові документи з метою підтвердження митної вартості товару за поданою ними митною декларацією від 15.12.2014 року за основним методом визначення митної вартості за ціною договору.

Також позивачем у наданих поясненнях зазначено про те, що банківська гарантія є порукою банку-гаранта за свого клієнта і не є платіжним та/або бухгалтерським документом. Також декларант повідомив митний орган про те, що навантаження в місці завантаження відбулось за рахунок Перевізника, а тому надана ТОВ «Техноторг» довідка Перевізника про транспортні витрати щодо витрат на навантажувальні роботи відповідає дійсності. Кім того, зазначено, що ані Продавцем, ані Покупцем товар, поставлений за Специфікацією № 13 від 24.11.2014 року до контракту від 10.01.2014 року не страхували, а якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини відсутні, оскільки товар є новим.

За результатами розгляду поданих підприємством документів, відповідачем 17.12.2014 року відповідачем було прийнято рішення № 504070000/2014/000026/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість групи товарів була змінена в бік збільшення в наслідок застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, замість застосованого позивачем основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (арк. спр. 9-10).

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.12.2014 року № 504070000/2014/000026/2 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується на підставі ч. 1 п. 4 ст. 58 МК України. У наданих документах наявні розбіжності та неточності. Основою для визначення митної вартості є вартість операції з ідентичними товарами за рівнем 20457,00 євро за одиницю (митна декларація № 901050000/2014/11746 від 05.11.2014 року).

Миколаївською митницею ДФС було визначено митну вартість товару позивача в сумі 13 351,00 євро, замість задекларованих ним самостійно 5 000,00 євро.

Крім того, старшим державним інспектором Чеботарьовим Ю.В. винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 17.12.2014 року № 504070000/2014/00061 з підстав порушення п. 6 ст. 54 МК України (а.с. 11-12).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Техноторг», зважаючи на наступне:

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органів доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні позивача до Миколаївської митниця для митного оформлення товарів, товариством був наданий пакет документів. В подальшому товариством на вимогу митниці було надано додаткові документи для здійснення перевірки митним органом визначеної позивачем митної вартості товару.

З наданих документів вбачається, що товар, який ввозився на територію України був придбаний саме за контрактом поставки від 10.01.2014 року № UA-EAC-EUR-2014 та специфікації від 10.01.2014 року № 13.

Контрагентом позивача - компанією CNHІ International SA у підтвердження ціни товару, який був придбаний позивачем, були надані витяг з прайс-листа від 01.10.2014 року, згідно якого ціна жниварки New Holland модель 20 GHCP складає 5 000 євро. Також цим контрагентом 02.12.2014 року був наданий лист для пред'явлення у відповідні державні органи при митному оформленні, у якому зазначено, що у зв'язку із закінченням сезону збору врожаю у 2014 році та наявністю на складі нереалізованих зернозбиральних комбайнів (2013-2014 років випуску) компанією були встановлені спеціальні ціни на комбайни та жатки, які діють лише у період з 01.10.2014 року по 31.01.2015 року (а.с. 52).

В свою чергу, перевезення товару здійснювалось за договором № 9 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 30.05.2014 року, укладеним з ТОВ «Новтранс».

У підтвердження транспортних витрат було надано довідку із зазначенням вартості транспортних витрат.

Зазначена довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості, зокрема витрати на перевезення до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, повідомлення про те, що страхування товару не здійснювалось.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалось.

Таким чином, коли страхування не здійснювалось, відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, у митній декларації країни відправлення вказана загальна вартість за комбайн і жниварку, але постачальник надав відповідь, в якій зазначена вартість кожного товару окремо і вартість жниварки співпадає з інвойсом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постачальником товару є безпосередньо його виробник - компанія CNHІ International SA, яка є відомим світовим концерном з виробництва сільськогосподарської, будівельної та промислової техніки. При цьому, позивач має прямий договір з виробником товару, що також впливає на ціну товару.

Що стосується посилань митного органу на те, що відповідно до положень ст. 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року позивач та компанія CNHІ International SA є пов'язаними між собою особами, слід зазначити наступне:

Так, відповідно до норм зазначеної статті Угоди пов'язаними між собою особами вважаються, зокрема, особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося.

В свою чергу, відповідачем не надано доказів того, що в даному випадку позивач та продавець товару є пов'язаними між собою особами, не надано доказів того, що позивач є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером або ін. компанії CNHІ International SA.

Слід зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З наведеного вище вбачається, що позивачем був наданий митному органу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару № 504070000//2 від 17.12.2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504070000/2014/00061 від 17.12.2014 року, прийняті митним постом «Костянтинівка» Миколаївської митниці Міндоходів є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв