Справа № 2а-2249/11/0538
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року справа №2а-2249/11/0538

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Арабей Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21червня 2011 року у справі № 2а-2249/11/0538 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", начальник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької області Даглі П.В. про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та провести одноразову страхову виплату в розмірі 56 460,00 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказував, що він працював на Маріупольському металургійному комбінаті ім. Ілліча, коли 04 червня 1966 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, його визнали інвалідом другої групи внаслідок трудового каліцтва строком до 26 березня 1968 року. 09 квітня 1968 току він повернувся на підприємство, в зв'язку із зняттям групи інвалідності та відновленням здоров'я. В 2010 році він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому одноразової та щомісячних виплат, проте йому було відмовлено, тому що наявний у нього акт форми Н-1 не відповідав новим вимогам. Після звернення до підприємства, йому був виданий акт форми Н-1, затверджений 29 травня 2010 року. У липні 2010 року йому встановили 2 групу інвалідності та вперше стійку втрату працездатності довічно, через що він знову звернувся до відповідача про призначення йому одноразової страхової виплати, в чому йому було відмовлено і він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 червня 2011 рокуу задоволенні позову відмовлено (а.с.77-78).

Суд першої інстанції виходив з того, щона час нещасного випадку на виробництві,який стався з ОСОБА_2 04 червня 1966 року, завдана здоров'ю працівника шкода відшкодовувалася у відповідності із правилами відшкодування власником підприємства, організації або уповноваженим ним органом шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків, від 22 грудня 1961 року,які не передбачали виплат одноразової страхової виплати. Вперше виплата одноразової допомоги у випадку встановлення потерпілому на виробництві стійкої втрати професійної працездатності передбачена Законом України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року, який зворотної сили не має.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу та вважає, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької областівід 21 червня 2011 рокувинесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим позивач просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що раніше апелянт ніяких компенсацій, стосовно з виробничою травмою не отримував, а тільки в 2010 році вперше звернувся в Фонд за призначенням виплат.

Крім того, ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків від нещасних випадків на виробництві…..» №1105-XIV від 23.09.1999 року визначено вичерпний перелік підстав для відмови в страхових виплат. Жодне з них не має ніякого відношення до його випадку, тобто відмова Фонду у виплаті одноразової допомоги у зв'язку з стійкою втратою працездатності необґрунтована.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької областівисловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зокрема, зазначається, що законних підстав для призначення одноразової страхової виплати ОСОБА_2 немає, оскільки на момент нещасного випадку на виробництві в 1966 році діяли Правила відшкодування шкоди, які не передбачали одноразових виплат, а Закон України «Про охорону праці» від 14 грудня 1992 року не має зворотної дії.Крім того, вважають, що ОСОБА_2 реалізував своє право на відшкодування шкоди, і в зв'язку з якою відділення Фонду продовжує проводити нарахування і виплати покладених щомісячних страхових платежів.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Письмовою заявою ОСОБА_2 просив розглянути справу без його участі, а позов - задовольнити. Представник третьої особи ПАТ «ММК імені Ілліча» також просив справу розглянути за своєї відсутності, а апеляційну скаргу позивача - відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами встановлено, що 04 червня 1966 році з позивачем ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчать копія акту № 21 форми Н-1 та акт форми Н-5,складений ВАТ «ММК імені Ілліча» від 28 травня 2010 року та затверджений 29.05.2010 року заступником генерального директору комбінату (а.с.10-15).

Відповідно до довідки ЯЮ № 045257, ОСОБА_2 28.09.1966 року був оглянутий ВТЕК і йому була встановлена друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, саме як інвалід другої групи позивач був звільнений з підприємства 01.10.1966 року, про що свідчить запис у трудової книжки. Згідно довідки № 3024 Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. МаріуполяДонецької області, ОСОБА_2 з 28.09.1966 по 26.03.1968 отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва другої групи і був знятий з виплати 27.03.1968 року.

Згідно довідки МСЕК № 036669 від 28.07.2010 року ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності з 27.07.2010 року безстроково у зв'язку з виробничою травмою 1966 року визначено 25% втрати професійної працездатності (а.с.16-18).

30 вересня 2010 року постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. МаріуполіДонецької області, ОСОБА_2 було призначено щомісячну грошову суму в розмірі 739,11 гривень з 27 липня 2010 року безстроково (а.с.35).

Згідно відповіді начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької областівід 08.11.2010 року, ОСОБА_2 на його звернення роз'яснено, що права на виплату одноразової страхової виплати він не має, оскільки нещасний випадок та первісне встановлення втрати працездатності мали місце до набрання чинності Законом України «Про охорону праці», яким було визначено право потерпілого на страхову виплату (а.с.33-34).

Згідно ст.ст.34,40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який вступив в дію з 01 квітня 2001 року, у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої беруться внески до Фонду. У разі коли при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлений інший ступень втрати професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому проводиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожен відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попередніх обстежень МСЕК. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визнання МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

На час нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_2 04 червня 1966 року, завдана здоров'ю працівника шкода відшкодовувалася у відповідності із правилами відшкодування власником підприємства, організації або уповноваженим ним органом шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, пов'язаної з виконанням трудових обов'язків, від 22 грудня 1961 року,які не передбачали виплат одноразової страхової виплати. Вперше виплата одноразової допомоги у випадку встановлення потерпілому на виробництві стійкої втрати професійної працездатності передбачена Законом України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання нарахувати та провести одноразову страхову виплату в розмірі 56460 гривень.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21червня 2011 року у справі № 2а-2249/11/0538 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", начальник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі Донецької області Даглі П.В. про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та провести одноразову страхову виплату в розмірі 56 460,00 гривень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

Т.Г.Арабей