Справа № 22-а-16277/11
Суддя: Матвієнко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Волохова Л.А.

суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі на постанову Києво Святошинського районного суду Київської області від 27.07.2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

10.06.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона має статус «дитини війни», а тому згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно повинна виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте на протязі 2006-2007 років їй вказана соціальна допомога не виплачувалась, а у 2008 році така допомога виплачувалась в розмірі, з яким позивач не погоджується. На підставі викладеного зобовязати відповідача виплатити недоплачену суму допомоги до пенсії починаючи з 2006 року по червень 2009 року в сумі 4489 грн. 50 коп. а з червня 2009 року щомісяця на весь період дії закону.

Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Києво - Сятошинському районі Київської області, щодо ненарахування ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком в розмірі згідно з вимогами ст.58 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік» неправомірними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Києво - Сятошинському районі Київської області провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсійного забезпечення ОСОБА_1 згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком в розмірі згідно з вимогами ст.58 ЗУ «Про держаний бюджет на 2008 рік» за 2008 рік у сумі 1737грн. 90 коп.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позивачу в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважає, що відповідачем порушено норми діючого законодавства, оскільки їй відповідно до вищезазначеної правової норми щомісячно протягом 2008-2009 років повинна виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач таке підвищення у 2008-2009 роках отримувала в розмірі, меншому ніж передбачено вищевказаною правовою нормою, що стало підставою звернення її до суду з позовом за захистом свого порушеного права та інтересу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та зобов»язання відповідача провести перерахунок розміру пенсійного забезпечення позивача за 2008 рік, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем суду не було надано доказів пропущення строків з поважних причин.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно зобов»язав відповідача нарахувати та виплатити належні позивачу виплати за 2008, оскільки відповідно до вимог вищенаведених ст.ст. 99, 100 КАС України, а також на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10/рп, суду необхідно було зробити це з 10.06.2008 року по 31.12.2008 року.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 1737 грн. 90 коп., оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошнському районі Київської області.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» також вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком згідно вимог діючого законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативного акту, який би визначав розмір мінімальної пенсії, немає.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, розповсюджується також і на ці спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача про відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії також не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов»язань, встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - в зв»язку з помилковим застосуванням судом норм процесуального права, підлягає зміні в порядку ст. 201 КАС України,

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 07.2009 року в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі Київської області здійснити нарахування ОСОБА_1 щомісячної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2008 рік у сумі 1737 грн. 90 коп. змінити:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Києво - Святошинському районі Київської області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 10.06. 2008 року по 31.12.2008 року з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27.07. 2009 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: