Справа № 826/16434/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника позивачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М. Матвійчука О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Біллор» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року про повернення позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біллор» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 № , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року позовну заяву ТОВ «Біллор» повернуто позивачу з підстав застосування положень п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року про повернення позовної заяви як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказав на наявність недоліків, що містять матеріали позовної заяви, а тому застосував до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 108 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам даної справи та спростовується наявними в справі доказами.

Відповідно до статті 104 КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-ІV, особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Так, відповідно до частини третьої цієї статті, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судовий захист прав інтересів та свобод фізичних осіб передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення порушених прав зазначених суб'єктів.

Таке звернення до суду пов'язане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За статтею 2 Закону зазначеного Закону, платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, не сплатою судового збору, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви шляхом направлення до Окружного адміністративного суду міста Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору за вимогу майнового характеру, а також надано строк на усунення зазначених недоліків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (тут і далі по тексту - в редакції чинній на час звернення до суду з позовом), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача по ухваленні податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 за № про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року не містить вимог щодо майна або майнових прав позивача, враховуючи що в позові відсутня вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення. За відсутністю вимоги про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення судове рішення по справі безпосередньо не впливає ні на майно, ні на майнові права позивача, а метою подання позову є захист ділової репутації позивача як платника податків та припинення, на його думку, протиправної діяльності відповідача.

Таким чином, на думку колегії суддів, позовна вимога щодо визнання протиправними дій відповідача по ухваленні податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 за № про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року, є немайновою вимогою.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що Закон України «Про судовий збір» на час звернення позивача з позовом до суду, не визначав обов'язку сплати судового збору за кожну вимогу немайнового характеру окремо.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову (з урахуванням уточнень), позивач просив визнати протиправними дії відповідача про відмову у прийнятті декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року та ухваленні податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 за № про застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із позовною заявою з двома позовними вимогами немайнового характеру у позивача був відсутній обов'язок сплати судового збору за кожну позовну вимогу немайнового характеру, оскільки ним було вірно сплачено судовий збір за позовну заяву немайнового характеру в розмірі 73 грн. 08 коп. відповідно до платіжного доручення № 0.0.420169665.1 від 11 серпня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали місцевого суду та направлення справи для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біллор» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року про повернення позовної заяви - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року про повернення позовної заяви скасувати з направленням справи для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.