Справа № 821/1913/15-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1913/15-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Яковлева Ю.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції до Відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2015 року Державна фінансова інспекція в Херсонській області звернулася до суду із позовом до Відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації та просила зобов'язати Відділ культури Голопристанської районної державної адміністрації виконати вимогу від 06.04. 2015 № 44-13/453.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року позов був залишений без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, у якої вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не з'явилися , а тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Украйні" (далі - Закон № 2939-ХІІ) встановлено право органу державного фінансового контролю у випадку, коли ревізією фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю, виявлені порушення, пред'являти керівнику підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства із зазначенням строку виконання вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно п.10 ст.10 Закон № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що відповідно до п.6.3.2.1. плану контрольно-перевірочної роботи ДФІ у Херсонській області за І квартал 2015 року на підставі направлень від 15 січня 2015 року №№1,2,3,4,5 Голопристанською МДФІ проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу культури Голопристанської РДА за період з 01.05.2009 року по 01.01.2015 року.

За наслідками ревізії складено акт №44-28/01 від 24.03.2015 р., в якому зафіксовані порушення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Бюджетного кодексу України, постанов КМ України та Інструкцій.

Голопристанською міжрайонною державною фінансовою інспекцією 06 квітня 2015 року винесено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень №44-13/453 :

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України недоотримані кошти від оренди комунального майна у сумі 1596,78 грн.;

- стягнути з орендарів або за рахунок винних осіб в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України вартість спожитих комунальних послуг у сумі 524,40 грн.;

- за рахунок винних осіб або за згодою одержувача або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (завищення посадових окладів працівникам бібліотеки) у сумі 39792,60 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 14456,60 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (оплата праці концертмейстерів) у сумі 2373,75 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 862,49 грн.;

- за рахунок винних осіб або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати зайве списання матеріальних цінностей, відсутніх в наявності на суму 4501,00 грн.;

- за рахунок винних осіб або за згодою одержувача або в порядку передбаченому ст.130-136 Кодексу законів про працю України відшкодувати незаконні видатки на виплату заробітної плати (кошти індексації) у сумі 7225,90 грн. та нарахувань на заробітну плату в сумі 2622,90 грн.

Таким чином, вказані пункти містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 1596,78 грн., 524,40 грн., 39792,60 грн., 14456,60 грн., 2373,75 грн., 862,49 грн., 4501,00 грн., 7225,90 грн. та 2622,90 грн. відповідно.

Згідно із правовою позицією ВСУ , викладеної у постанові від 13 травня 2014 року у справи № 21-89а14 , обов'язковою в порядку ст.244-2 КАСУ , ВСУ у органу державного фінансового контролю наявне права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства ,але за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Апеляційний суд погоджується із висноком суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та вважає, що зобовязання підконтрольного суб'єкта виконати вимоги ДФІ, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення-не є вимогою стягнення виявлених збитків та належним засобом поновлення права, так як збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом ,встановленим законом .

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.200 КАС України (в редакції на момент вчинення процесуальної дії) не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Таким чином , апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Кравець О.О.

Суддя Вербицька Н.В.

Суддя Яковлев Ю.В.