Справа № 2а/0470/2196/12
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 р. Справа № 2а/0470/2196/12
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу 2а/0470/2196/12 за позовом управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетрвоська до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетрвоська заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1090,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не в повному обсязі сплатив самостійно узгоджену суму зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, у звязку з чим у нього утворилась недоїмка у розмірі 1090,98 грн., яку відповідач самостійно не сплачує та яка підлягає стягненню.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та заздалегідь, про що свідчить розписка його представника у матеріалах справи. До суду надав клопотання про розгляд даної справи без його участі.

Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, проте у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позов та клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Згідно з ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розгляд справи провести без участі сторін за наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетрвоська (далі УПФУ) та є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. ФОП ОСОБА_3 є суб`єктом підприємницької діяльності та у 2010 році був платником єдиного податку.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виникла на підставі наступного.

07 лютого 2011 року відповідачем було подано до УПФУ звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, відповідно до якого він самостійно нарахував суму страхових внесків, яка підлягає сплаті, у розмірі 1008 грн.

УПФУ було встановлено, що відповідач в порушення Закону України «Про внесення змін до законів України «Про державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№ 2461-VI від 08.07.2010 не в повному обсязі здійснив сплату мінімального страхового внеску за липень грудень 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за період з липня по грудень 2010 року включно сплачував по 84 грн. за місяць.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок становив: у липні-вересні 2010 року 294,82 грн., у жовтні листопаді 2010 році 301,12 грн., у грудні 2010 році 306,10 грн.

У звязку з цим УПФУ було сформовано повідомлення-розрахунок №02 від 07.02.2011, згідно якого відповідачу було донараховано за 2010 рік суму мінімального страхового внеску у розмірі 1288,80 грн. Дане повідомлення-розрахунок було вручено відповідачу під підпис 07.02.2011, яке останнім ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувалось.

Таким чином, відповідачем було узгоджено суму страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, яка підлягає сплаті, у розмірі 2296,80 грн. (1008 грн. + 1288,80 грн.).

Відповідно до картки особового-рахунку ФОП ОСОБА_3, наданої УПФУ, відповідач сплатив нараховану суму страхових внесків за 2010 рік в частині 1205,82 грн., інша частина в сумі 1090,98 грн. станом на 23.08.2011 залишається несплаченою.

Також позивачем було надано суду протокол №14 від 08.02.2012 відкритого засідання комісії з питань погашення заборгованості перед УПФУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська за участю відповідача, згідно якого останній зобовязався сплатити заборгованість до 20.02.2012 року, проте таку заборгованість ФОП ОСОБА_3 не сплатив.

Під час розгляду справи, відповідач доказів сплати заборгованості по страховим внескам на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік суду не надавав.

Вирішуючи даний спір судом встановлено, що правовідносини щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на 2010 рік були врегульовані ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№1058-УІ (далі ЗУ №1058) та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованої в Мін'юсті за № 64/8663 від 16.01.2004р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 17 ЗУ №1058, відповідач є страхувальником та зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески

Згідно п.п. 2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України(далі Інструкція), страхувальниками є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок).

Положеннями п.п. 5.3.1, 5.3.4 п. 5.3 розділу 5 Інструкції передбачено, що визначення сум страхових внесків фізичними особами-підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, здійснюється на підставі даних у річних розрахунках, звітах. Страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі.

Нормами ч. 6 ст. 20 ЗУ №1058 передбаччено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є календарний місяць.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що відповідач не сплатив самостійно узгоджену суму страхових внесків у встановлені законом строк, у звязку з чим у нього утворилась недоїмка у сумі 1090,98 грн.

Відповідно до ст. 106 ЗУ № 1058, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у визначені строки, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з ч. 12 ст. 20 ЗУ №1058, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік у сумі 1090,98 грн., а тому позовні вимоги УПФУ підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетрвоська до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетрвоська заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у сумі 1090,98 грн., (р/р 0110, ПриватБанк, МФО 305482, ).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1