Справа № 2а-5505/09
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 р. Справа № 8878/10

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

04 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі УПСЗН Галицької РДА) недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 6855,00 грн. за 2008-2009 рр. та зобовязати відповідача у подальшому виплачувати їй таку допомогу у розмірі прожиткового мінімуму.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2009 року вказаний позов задоволено частково, визнано неправомірними дії УПСЗН Галицької РДА щодо відмови у перерахунку і виплаті позивачці передбаченої ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязано відповідача щомісячно виплачувати їй спірну допомогу у розмірі не менше прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі УПСЗН Галицької РДА просить зазначену постанову скасувати і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що воно належним чином виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм бюджетного законодавства України та не враховано видаткові можливості основного фінансового документу держави.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що вона як особа, яка здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 56, п.7 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було скасовано і зупинено (обмежено) право на отримання спірної виплат. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною суперечить вимогам ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і мав обчислюватися у розмірі законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо виплати позивачці повязаної із цим недоплати слід покласти на органи праці та соціального захисту населення за місцем її проживання, тобто на відповідача УПСЗН Галицької РДА.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 01.06.2008 року народила сина ОСОБА_2 та з кінця 2008 року отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнавався та своєї чинності у 2008 році не втрачав.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки незастрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що право позивачки ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми».

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач УПСЗН Галицької РДА належним чином та відповідно до вимог Закону України про Державний бюджет України і Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою з виплати їй спірної допомоги у спірний період.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що УПСЗН Галицької РДА, здійснивши ОСОБА_1 виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому вказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення її позовних вимог у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити спірну недоплату немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2009 року у справі № 2а-5505/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_3