Справа № 2а-16/10
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/56426/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області до Приватної агрофірми «Воля», Голови ліквідаційної комісії приватної агрофірми «Воля» ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області звернулось до Перемишлянського районного суду Львівської області із позовною заявою до Приватної агрофірми «Воля», Голови ліквідаційної комісії приватної агрофірми «Воля» ОСОБА_4 про стягнення боргу по сплаті страхових внесків (збору) до управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області в сумі 1569,51 грн. з голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 вересня 2010 року, фактично залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року (встановлено допущення порушення підсудності даної справи суду загальної юрисдикції) в задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, задовольнивши позов повністю.

Голова ліквідаційної комісії приватної агрофірми «Воля» ОСОБА_4 у письмових запереченнях, які надішли до Вищого адміністративного суду України надав свої пояснення щодо заявленої касаційної скарги.

Другий Відповідач письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надав.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 19 травня 2003 року керівником ПАФ «Воля», прийнято Наказ №30 про ліквідацію юридичної особи приватної агрофірми «Воля» та створення ліквідаційної комісії, головою якої обрано ОСОБА_4

29 вересня 2007 року голові ліквідаційної комісії ОСОБА_4 Управлінням Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області було надіслано виконавчий лист господарського суду Львівської області № 2/600-30/137А від 25 червня 2007 року про примусове виконання постанови суду про стягнення з ПАФ «Воля» заборгованості в сумі 1515,10 грн.

З розрахунку управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області від 22 грудня 2008 року № 4693/04-31 вбачається, що станом на 22 грудня 2008 року недоїмка по збору на обов'язкове державне пенсійне страхування ПАФ «Воля» становила 1569,51 грн., в тому числі 1515,10 грн. сума заборгованості зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, 54,41 грн. фінансові та штрафні санкції за несвоєчасну сплату недоїмки (рішення №248 від 06 вересня 2007 року).

Відмовляючи у задоволені позову суди попередніх інстанцій, виходили з того, що Голові ліквідаційної комісії ПАФ «Воля» ОСОБА_4 та її іншим членам з 2005 року не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата, а свої обов'язки вони виконували на громадських засадах, що підтверджується Довідкою №2 від 13 вересня 2010 року, виданою Ліквідаційною комісією «ПАФ «Воля», відтак нести відповідальність по незадоволених вимогах за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) боржника вони не можуть.

З даними висновками колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується та вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та шостої статті 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII від 14.05.1992 року (в редакції чинній на момент нарахованої позивачем недоїмки зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування) Якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

У разі виявлення обставин, зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора) заява про порушення справи про банкрутство подається власником майна боржника (уповноваженою ним особою).

Власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили порушення вимог частини першої цієї статті, несуть солідарну відповідальність по незадоволених вимогах за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) боржника.

Як вбачається зі встановлених обставин судами попередніх інстанцій, визначена заборгованість позивача зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування виникла протягом травня - грудня 2014 року, узгоджена Наказом господарського суду від 25.06.2007 року за № 2/600-30/137А, який переданий на примусове виконання Голові ліквідаційної комісії 29.08.2005 року № 2951/06-16.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вказане рішення (наказ) Господарського суду Львівської області від 14.06.2007 року (набрало законної сили 25.06.2007 року), має для розгляду даної справи приюдиційне значення, однак судами попередніх інстанцій воно не досліджувалось, зокрема не встановлювався спірний період, а також розмір визначеної позивачем заборгованості.

Крім того, Виший адміністративний суд України вважає за необхідне зауважити, що висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності вказаної заборгованості зі сплати збору на обов'язкове держане пенсійне страхування з підстав не нарахування та невиплаті голові та членам ліквідаційної комісії зарплати у 2005 році не відповідають матеріалам справи.

Так, згідно розрахунку недоїмки наданого позивачем (а.с.5), викладеного у формі таблиці, перша та друга колонка якої визначені як «Дата» та «Фонд оплати праці» містять дані щодо нарахування з 20.06.2004 року по 20.01.2005 року по підприємстві коштів у розмірі 4 461 грн. 84 коп. З яких належить сплатити, та не сплачено (третя та четверта колонки таблиці - «Належить до сплати», «Недоїмка - (переплата) +») 1569 грн. 51 коп., з яких за 01.10.2007 року фінансова санкція і пеня у розмірі 54 грн. 41 коп.

Таким чином, з врахуванням того, що Наказом Директора ПАФ «Воля» від 19.05.2003 року утворено ліквідаційну комісію в кількості 5 чоловік, де Головою назначений ОСОБА_4 (юрист ПАФ «Воля»), а заборгованість визначена з червня-грудня 2004 року та січня 2005 року, не вірно визначати, як на підставу для відмови у задоволені вказаного позову про безкоштовну працю Голови та членів ліквідаційної комісії у 2005 році, зокрема здійснення своїх повноважень на громадських засадах. Адже відсутність коштів на погашення заборгованості по сплаті заробітної плати, а відтак і збору на обов'язкове держане пенсійне страхування (що не заперечує один із відповідачів), не є тотожним виконання трудових обов'язків працівника на громадських засадах, про що має бути прийнято відповідне рішення роботодавця та згода на це працівника.

Крім того, судам необхідно звернути увагу на відповідну редакцію норм матеріального права, а саме положень вказаної статті 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII від 14.05.1992 року, яка на час виявлення заборгованості з червня-грудня 2004 року по січень 2005 року не визначала солідарної відповідальності голови ліквідаційної комісії (ліквідатор), який допустив порушення вимог частини першої цієї статті за зобов'язаннями щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Така конструкція диспозиції даного положення була доповнена пунктом 10 статті 18 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»» № 3108-IV від 17.11.2005 року (дата набрання чинності - 13.12.2005 року).

У зв'язку із зазначеним, та користаючись наданим правом суду касаційної інстанції виходити за межі вимог касаційної скарги колегія суддів вважає, що справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування цих питань в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 вересня 2010 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області до Приватної агрофірми «Воля», Голови ліквідаційної комісії приватної агрофірми «Воля» ОСОБА_4 про стягнення боргу скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець