Справа № 451/1303/15-а
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №451/1303/15-а
Провадження № 2-а/451/35/15
ПОСТАНОВА

іменем України

08 жовтня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ВДВС Радехівського РУЮ про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправними,

встановив:

29 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ВДВС Радехівського РУЮ про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправними.

У заяві зазначає, що постановою Радехівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року у справі № 451/1147/14-а її адміністративний позов задоволено. Постановлено розпорядження голови Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 7 від 07 липня 2014 року «Про звільнення з роботи спеціаліста 2 категорії по земельних питаннях» визнати незаконним та скасувати, поновити на посаді спеціаліста 2 категорії по земельних питаннях Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Стягнуто із Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_3 14421 гривень 76 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто із Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області в дохід держави судовий збір в сумі 1900 гривень 08 копійок. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на роботі та стягнення в її користь виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 876/2431/15 апеляційну скаргу Середпільцівської сільського голови задоволено частково. Постановлено змінити постанову Радехівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови в такій редакції: «Поновити ОСОБА_3 на посаді спеціаліста 2 категорії по земельних питаннях Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області з 8 липня 2014 року. В решті постанову суду залишити без змін. 23 червня 2015 року Радехівським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист в частині стягнення з Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області на її користь 14421 гривень 76 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У липні 2015 року даний виконавчий документ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення суду було предявлено до Відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області. 10 вересня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 48674150 було винесену постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Вважає, що дане рішення державного виконавця як субєкта владних повноважень порушує її права як стягувача у виконавчому провадженні та є протиправним. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження (в прийнятті до провадження виконавчого документа), державний виконавець керувався пунктом 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року в звязку з предявленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення. Згідно пункту 3.5.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та регіональних органів ДВС визначається згідно зі статтею 21 Закону. В силу вимог статті 21 ЗУ «Про виконавче провадження», на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній ОСОБА_4 Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи, тощо. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» розрізняє сільські ради та селищні ради як окремі органи місцевого самоврядування. Тобто, поняття «сільська рада» та «селищна рада» не є тотожними. Тому вважає, що положеннями частини 2 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» не віднесено до компетенції відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби обласних управлінь юстиції виконання судових рішень, за якими боржником є саме сільська рада, а відтак примусовим виконанням даного виконавчого документа повинен займатися саме Відділ державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області.

У судовому засіданні представник позивача посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві просив постановити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10 вересня 2015 року у виконавчому провадженні №48673508. Просив суд врахувати, що Закону України "Про виконавче провадження", на який посилається представник відповідача, регулює саму процедуру списання коштів Державним казначейством, після відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила у повному обсязі, просила постановити рішення, яким відмовити у задоволенні вимог. Звертала увагу суду на те, що відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення суду про стягнення коштів з Державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного Казначейства України у порядку, встановленому законом Кабінетом Міністрів України. Стягувач за рішенням суду звертається до Державної Казначейської служби України у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду, тому державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами за якими боржниками є державні органи.

Перевіривши матеріали справи, доводи позовних вимог, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, з врахуванням їх у сукупності, суд робить висновки про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Закріплений у ч.1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За правилами ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в ст.17 цього Закону.

Згідно зі ст.25 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо: 1) не закінчився строк пред»явлення такого документа до виконання; 2) він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом; 3) предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.124 Контитуції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу.

Суд встановив, що постановою Радехівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_3 поновлено на посаді спеціаліста 2 категорії по земельних питаннях Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області з 8 липня 2014 року. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на роботі та стягнення на її користь заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць та стягнуто з Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_3 14421 гривню 76 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

8 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області із письмовою заявою про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання рішення суду. До заяви долучила виконавчий лист від 23.06.2015 року №451/1147/14-ар (а.с.18-19).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 від 10 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження про поновлення ОСОБА_3 на посаді спеціаліста 2 категорії по земельних питаннях Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області з 8 липня 2014 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 від 10 вересня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження №48673508, на підставі п.1.ч.4 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" у звязку з предявленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення про стягнення із Середпільцівської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_3 стягнуто 14421 гривню 76 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.20-22).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження (в прийнятті до провадження виконавчого документа), державний виконавець керувався пунктом 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з предявленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

За правилами п.4 частини 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Відповідно до п.3.5.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року, підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та регіональних органів ДВС визначається згідно зі статтею 21 Закону "Про виконавче провадження"

Статтею 21 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено підвідомчість виконавчих проваджень, а саме: на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній ОСОБА_4 Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи, тощо. Інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

У виконавчому листі №451/1147/14-ар від 23.06.2015 року, який видано Радехівським районним судом Львівської області, боржником є Середпільцівська сільська рада Радехівського району Львівської області, тобто юридична особа за організаційно-правовою формою належить до органів місцевого самоврядування.

В силу вимог ч.1 ст.133 Конституції України, систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_4 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» розрізняє сільські ради та селищні ради як окремі органи місцевого самоврядування, їх поняття «сільська рада» та «селищна рада» не є тотожними.

Враховуючи наведене, норми ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», з якою встановлено, що не віднесено до компетенції відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби обласних управлінь юстиції виконання судових рішень, за якими боржником є саме сільська рада, а не селищна, тому примусовим виконанням даного виконавчого документа повинен займатися Відділ державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області.

Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 необхідно задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10 вересня 2015 року у виконавчому провадженні №48673508.

Керуючись ст.ст.6,11, 69-71, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10 вересня 2015 року у виконавчому провадженні №48673508.

Стягнути з ВДВС Радехівського районного управління юстиції Львівської області на користь ОСОБА_3 , жительки с.Середпільці Радехівського району Львівської області 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок сплаченого нею судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її оголошення, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення .

ГоловуючийОСОБА_5