Справа № 2-а-6157/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2 а 6157/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 рокум. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати відносно нього постанову АН №268628 від 26.02.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. В обґрунтування позову посилався на те, що 26.03.2010 року він рухався автошляхом Знамянка-Луганськ-Ізварине та був зупинений інспектором ДПС. Він рухався в правій смузі через незадовільний стан дорожнього полотна в лівій смузі, оскільки ями та вибоїни перешкоджали руху в лівій смузі.

В суд позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив його адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову та доказів в обґрунтування правомірності дій субєкта оскарження суду не надав. Згідно п. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №238628 від 26.03.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 483 км автошляху Знамянка-Луганськ-Ізварине, не виконав вимог знаку «Напрямок руху по смугах» та пересік суцільну лінію розмітки, чим порушив п.1.1 розд.34 додатку ПДР. При цьому конкретний пункт ПДР України, який порушив ОСОБА_1, ані в зазначеній постанові, ані в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол АН1 №449642 від 26.03.2010 року, схеми до протоколу не має. В протоколі позивач власноруч висловив незгоду з діями інспектора, посилаючись на те, що рухався по правій смузі через незадовільний стан дороги (ями, вибоїни) в лівій смузі.

Згідно п.1.1 розділу 34 ПДР України вузька суцільна лінія розділяє транспортні потоки протилежних напрямків та визначає межі смуг руху на дорогах; визначає межі проїзної частини, на яку вїзд заборонено; визначає межі місць зупинки транспортних засобів та межу проїзної частини доріг, не віднесених по умовах руху до автомагістралей. Лінію 1.1 пересікати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється пересікати лінію 1.1 для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дозволяють здійснити його безпечний обїзд, не пересікаючи цю лінію, а також обгону одиночних транспортних засобів, які рухаються зі швидкістю менш ніж 30 км/годину.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона має довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст..72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок по доведенню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази по справі.

На підставі ст..138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення проти них, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при винесенні судового рішення по справі. Для встановлення цих обставин в судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які приймають участь у справі, пояснення свідків, досліджуються письмові та речові докази, в тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Оскільки відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України обов'язок доведення правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів перед судом правомірності своїх дій, хоча про невизнання провини правопорушником інспектору ДПС було відомо ще під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак жодних дій щодо збору доказів на підтвердженні вини такої особи він не вжив та на вимогу суду не надав таких доказів для їх перевірки в судовому засіданні. Відсутність в матеріалах справи доказів вчинення правопорушення унеможливлює взагалі перевірку судом наявності як самої події правопорушення, так і наявності в діях певної особи складу такого правопорушення. До того ж, п.1.1 розд.34 ПДР України встановлений виняток із загальних правил, що з урахуванням приведених позивачем в адміністративному позові доводів, виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких умов суд вважає можливим скасувати постанову АН №238628 від 26.03.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 70, 71, 161-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову АН №238628 від 26.03.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною, набуває чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.