Справа № 815/1473/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

cправа № 815/1473/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Вінського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Креін Юкреін» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Креін Юкреін» (далі - Позивач, або ТОВ «Креін Юкреін») з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Відповідач, або Одеська митниця ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року про коригування митної вартості товарів.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що 04.12.2014 року між компанією «Lodi Trading Company bv», Нідерланди, та ТОВ «Креін Юкреін» було укладено контракт № 20012015 від 04.12.2014 року з Доповненням № 1 від 05.12.2014 року, відповідно до якого «Lodi Trading Company bv» передає ТОВ «Креін Юкреін» в тимчасове користування строком на 3 місяці та на відповідальне зберігання будівельну техніку (далі - товар) з можливістю викупу. Зазначена будівельна техніка була пред'явлена до декларування за митною декларацією № 500060001/2015/002341. Митна вартість товару заявлена декларантом, відповідно до ст.58 Митного кодексу України (далі - МК України) за першим методом. Проте, Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року, за яким митна вартість товару визначена за другорядним методом, а саме за резервним методом. Коригування митної вартості товару Відповідачем здійснено у зв'язку з тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортуються у зв'язку з тим, що основні документи, які подані для підтвердження його вартості містять розбіжності та не містять усіх даних, необхідних для обраного декларантом методу визначення митної вартості. Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що подані Позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх даних. Позивач вважає, що таке рішення про коригування митної вартості прийняте Відповідачем всупереч приписам МК України, оскільки Позивачем, з метою підтвердження заявленої ним митної вартості, подавалися відповідні обов'язкові документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, але вони не були визнані Відповідачем достатніми. На думку Позивача ці документи є такими, що в повній мірі ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують його ціну, тобто підтверджують митну вартість товару за ціною договору. Позивач вважає, що приймаючи рішення Відповідач не спростував контрактну ціну товару та будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного Позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору у рішенні не наведено, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої Позивачем митної вартості товару, також, не встановлено. Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач неправомірно відмовив у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, що свідчить про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року.

В судовому засіданні представники Позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов з підстав, зазначених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях (а.с.167-172).

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.56-59). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності. У зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог ч.3 ст.53 МК України, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, проте, декларант повідомив Відповідача, що не може надати додаткові документи. Представник Відповідача зазначив, що, оскільки декларантом не було подано у встановлений строк необхідних документів, митний орган визначив митну вартість товару самостійно на підставі наявних у нього відомостей. У своїх запереченнях Відповідач наводить обставини, через які ним неможливо було застосувати перші п'ять методів митної вартості, визначені у МК України, у зв'язку з чим ним було прийнято рішення про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. Враховуючи викладені обставини та положення ч.6 ст.54 МК України, Відповідач вважає, що митницею було правомірно прийнято спірне рішення щодо коригування митної вартості товарі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

31.01.2015 року ТОВ «Креін Юкреін» до митного оформлення був заявлений товар - частини призначені для самохідного підйомного колісного крану з чавуну, бувші у використанні, 1991 року: противага 5 шт. та гак 1 шт. до автокрану LТМ1090-1 SW:0022799 № шасі: W09464500TEL05067, торгівельна марка. Liebherr, виробник Liebherr GmbH, країна виробника - DE, Німеччина, за МД № 500060001/2015/002341 (а.с.11-13).

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару Позивачем були подані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (СМК) № 51022 від 20.01.2015 року, документ, що підтверджує вартість перевезення від 24.01.2015 року, висновок про вартісні характеристики товару № 51-102-01/01-2015 від 29.01.2015 року, рахунок-проформа № РР20140168А від 11.12.2014 року, контракт № 20012015 від 04.12.2014 року та Доповнення № 1 від 05.12.2014 року, договори про перевезення № 03/06-13 від 03.06.2013 року та № 21/01/15 від 21.01.2015 року, декларація про походження товару № РР20140168А від 11.12.2014 року, заява підприємства № 433/10-29 від 22.01.2015 року, копія декларації країни виробника від 20.01.2015 року (а.с.14-31).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Відповідачем встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: в контракті та інвойсі візуально різні печатки сторони нерезидента зовнішньоекономічного договору; контракт пред'являється декларантом, як договір купівлі-продажу товару, що не відповідає його змісту.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, декларанта було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову) (а.с.63).

Однак, декларант повідомив Відповідача, що не може надати витребувані документи (а.с.64).

На підставі ч.1 ст.55 МК України, Відповідачем було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено його вартість у розмірі 1,17 євро за 1 кг нетто (МД № 204030000/2014/2750 від 19.11.2014 року), про що прийнято відповідне рішення № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року (а.с.9-10).

Не погоджуючись із рішенням Відповідача про коригування митної вартості товару Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов'язок доведення митної вартості товару заявленого до декларування лежить на декларанті.

При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як встановлено судом, до митного оформлення для підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару Позивачем були подані наступні документи: міжнародна автомобільна накладна (СМК) № 51022 від 20.01.2015 року, документ, що підтверджує вартість перевезення від 24.01.2015 року, висновок про вартісні характеристики товару № 51-102-01/01-2015 від 29.01.2015 року, рахунок-проформа № РР20140168А від 11.12.2014 року, контракт № 20012015 від 04.12.2014 року та Доповнення № 1 від 05.12.2014 року, договори про перевезення № 03/06-13 від 03.06.2013 року та № 21/01/15 від 21.01.2015 року, декларація про походження товару № РР20140168А від 11.12.2014 року, заява підприємства № 433/10-29 від 22.01.2015 року, копія декларації країни виробника від 20.01.2015 року.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості вбачається, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товарів, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, а саме: в контракті та інвойсі візуально різні печатки сторони нерезидента зовнішньоекономічного договору; контракт пред'являється декларантом, як договір купівлі-продажу товару, що не відповідає його змісту.

Проте, Відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що Позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості заявленого до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

При цьому, суд звертає увагу на те, що підписання іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не є обґрунтованою підставою для сумнівів щодо правильності заявленої декларантом митної вартості товару, оскільки такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов'язків між працівниками відповідного підприємства.

Також, посилання Відповідача на те, що контракт, укладений між Позивачем та компанією «Lodi Trading Company bv», пред'явлено останнім, як договір купівлі-продажу товару, що не відповідає його змісту, спростовується змістом поданої Позивачем митної декларації.

Так, в поданій Позивачем до митного оформлення декларації зазначено код режиму « 31», що згідно Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, відповідає режиму «Тимчасового ввезення».

Як встановлено судом, Позивачем був пред'явлений до митного оформлення контракт від 04.12.2014 року, укладений ТОВ «Креін Юкреін» з компанією «Lodi Trading Company bv», Нідерланди, відповідно до якого «Lodi Trading Company bv» передає ТОВ «Креін Юкреін» в тимчасове користування та відповідальне зберігання строком на 3 місяці будівельну техніку з можливістю викупу.

Тобто, контракт, пред'явлений Позивачем до митного оформлення, цілком відповідає змісту обраного ним митного режиму.

Таким чином, виявлені митним органом розбіжності та/або недоліки в перелічених вище документах є несуттєвими та взагалі не давали йому право вимагати у Позивача надання додаткових документів.

Судом встановлено, що надані Відповідачу Позивачем для митного оформлення товару документи, передбачені МК України, дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну пред'явленого до декларування товару.

Таким чином, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Крім того, суд вважає, що митним органом необґрунтовано застосовано резервний метод визначення вартості товару з огляду на викладене.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що митна вартість заявленого Позивачем до декларування товару визначалась на підставі даних в частині ціни товару, що декларувався за МД № 204030000/2014/2750 від 19.11.2014 року.

Проте, як вбачається з вказаної митної декларації № 204030000/2014/002750 від 19.11.2014 року, за цією декларацією було розмитнено товар: вироби з чорних металів: помост для елеватора, який являє собою підставку (площадку) з обмежувальними захисними елементами (перилами), оцинкований ззовні, кріпиться на верхній частині ківшевого елеватора, призначений для отримання персоналу при проведенні технічних і сервісних робіт в розібраному стані; продовжувач шнека, циліндричної форми, оцинкований (а.с.213).

Тобто, товар, що декларувався за МД № 204030000/2014/2750 від 19.11.2014 року не відповідає характеристикам товару, що задекларовано Позивачем за спірною декларацією, а тому ціна цього товару не може бути підставою для визначення митної вартості товару пред'явленого Позивачем.

Зазначені обставини не можуть свідчити про додержання послідовності визначення методів визначення митної вартості та правильності коригування митної вартості товару.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача про коригування заявленої митної вартості № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятого ним рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Креін Юкреін» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86,159-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Креін Юкреін» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС №500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № 500060001/2015/610011/1 від 31.01.2015 року про коригування митної вартості товарів.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

.