Справа № 806/2625/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/2625/15

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретарі судового засідання Коваль О.В., Бойко Т.О.,

за участю: представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" про скасування запису щодо державної реєстрації договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить скасувати у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, що зберігається у відділі Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області, запис від 30.03.2012 № 003644, реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо державної реєстрації договору оренди землі 270 від 15.09.2011, укладеного щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана". В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем під час державної реєстрації договору оренди неправомірно внесені неправдиві відомості в частині закінчення строку дії договору, зазначення неіснуючого підприємства та неіснуючого документа, що посвідчує особу орендаря. Зазначає, що оспорюваний запис не відповідає змісту договору, у зв'язку з чим, порушує право позивача - власника земельної ділянки на розпорядження земельною ділянкою.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог. Пояснив, що державна реєстрація договору оренди землі 270 від 15.09.2011 проведена відповідачем у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник третьої особи заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що 15.09.2011 ОСОБА_1 уклала із ПАТ "ТАКО" договір оренди землі № 270, строком на 5 років.

Відповідно до даного Договору, об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 3,4950 га, що належить Орендодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Пунктом 43 Договору визначено, що останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

15.09.2011 сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки, який, як невід'ємна частина договору оренди землі набуває чинності з моменту державної реєстрації Договору. Орендар використовує землю після державної реєстрації договору (а.с. 12).

Матеріалами справи підтверджено, що договір оренди землі № 270 від 15.09.2011 був зареєстрований відділом Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області 30.03.2012 за № НОМЕР_2, про що у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі вчинено запис від 30.03.2012 № 003644 (а.с. 12, 16-18).

Позивач, вважаючи, що зазначений запис містить недостовірні відомості, звернулась до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступних мотивів.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про оренду землі", передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Відповідно до статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На момент державної реєстрації договору оренди землі № 270 від 15.09.2011 був чинним Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 N 1021 (далі - Порядок).

Згідно пунктів 10, 11 Порядку, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі.

Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 16-2 Порядку, для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди земельної ділянки (її частини) власник чи набувач права або уповноважена ними особа подають до відповідного територіального органу Держземагентства заяву і такі документи:

1) копія документа, що посвідчує особу набувача права на земельну ділянку або її власника, а у разі подання заяви уповноваженою ними особою - також копія документа, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб;

2) документація із землеустрою, яка включає план земельної ділянки і містить відомості про координати поворотних точок меж частини земельної ділянки та обмінний файл - у разі державної реєстрації договору суборенди частини земельної ділянки;

3) договір оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договір суборенди земельної ділянки (її частини) (кількість примірників договору повинна бути на один примірник більша, ніж кількість сторін договору);

4) копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів - для фізичної особи, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття номера та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби, ідентифікаційного коду згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податкового номера - для юридичної особи;

5) документи про внесення плати за надання послуг із:

здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди частини земельної ділянки;

перевірки обмінного файла - у разі державної реєстрації договору суборенди частини земельної ділянки.

Під час судового розгляду справи сторонами не заперечувався факт подання повного пакету документів до відділу Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області, необхідного для проведення останнім державної реєстрації договору оренди землі № 270 від 15.09.2011, укладеного між позивачем та ПАТ "ТАКО".

При цьому, як на підставу для скасування оспорюваного запису, представник позивача наполягав на тому, що відповідачем під час державної реєстрації договору оренди неправомірно внесені неправдиві відомості, а саме:

1) зазначено у графі "закінчення строку дії договору" - 30.03.2017, у той час як 5-річний строк від дати підписання договору спливає 14.09.2016;

2) у якості Орендаря зазначено неіснуюче підприємство - Приватне акціонерне товариство "Технологічна аграрна компанія";

3) зазначено неіснуючий документ, що посвідчує особу орендаря.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, ОСОБА_1 та ПАТ "ТАКО" дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельної ділянки, скріпивши 15.09.2011 договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. У момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Така правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 19.02.2014 у справі № 6-162ц13.

Тобто, обґрунтованими є доводи представника позивача в частині того, що строк дії договору № 270 від 15.09.2011, укладеного між позивачем та ПАТ "ТАКО" обчислюється з моменту укладення даного договору, а не з моменту його державної реєстрації.

На переконання суду, відповідачем під час державної реєстрації договору № 270 від 15.09.2011 помилково зазначено у графі "строк дії договору" - 30.03.2017.

При цьому, суд зазначає, що ні наведена обставина, ні допущені помилки у назві Орендаря та документі, що посвідчує особу орендаря, не можуть бути підставами для скасування у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі запису від 30.03.2012 № 003644, реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо державної реєстрації договору оренди землі 270 від 15.09.2011. Так як, станом на день розгляду справи договір оренди землі № 270 від 15.09.2011 є чинним, достроково Сторонами не припинений. Крім того, заявником було подано відповідачу повний та належно оформлений пакет документів, який вимагався діючим на момент реєстрації законодавством, а подані документи у повній мірі ідентифікують земельну ділянку, що передана в оренду та Сторін договору.

Суд зауважує, що невірне зазначення відповідачем строку дії договору, жодним чином на даний момент не порушує права позивача, оскільки строк дії договору оренди землі від15.09.2011 № 270 сплине лише 16.09.2016.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог та повністю спростовані у ході судового розгляду справи.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 07 жовтня 2015 р.