Справа № 2а-123/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-123/11
Головуючий у 1-й інстанції: Іванків О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" листопада 2011 р. м. Житомир

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_3,ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "02" лютого 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

17 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов"язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсій за шкоду та доплати до пенсії, виплату яких передбачено ст.ст.39,51 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції яка діяла станом на час звернення із позовом (далі Закон №796) та соціальну допомогу як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1.01.2007 року.

Ухвалою суду від 17.11 2010 року позовні вимоги по 17.05.2010 року залишено без розгляду в зв"язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою від 2 лютого 2011 року Володимирецький районний суд позов задовольнив частково. Визнав дії відповідача неправомірними та зобов"язав провести донарахування і виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю з 17 травня 2010 року, в розмірі, визначеному ст.51 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач та відповідач подали апеляційні скаргу, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять, відповідно: скасувати постанову суду і задовольнити позовні вимоги повністю та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга УПФ задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволеню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонеркою, потерпілою від аварії на ЧАЕС 4-ї категорії, не працює , перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 4, виплачується у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонерам , які проживають на території радіоактивного забруднення проводиться доплата у зоні посиленого радіологічного контролю - однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсі тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі УПФ доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду 1-ї інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог в частині зобов"язання відповідача провести нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю з 17 травня 2010 року, в розмірі, визначеному ст.51 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та невідповідності висновків суду діючому законодавству щодо відмови у задоволенні позову в частині зобов"язання відповідача провести нарахування та виплату доплати до пенсії, в розмірі, визначеному ст.39 вказаного Закону.

Крім того, колегія суддів прийшла до висновку , що суд першої інстанції також помилково відмовив у задоволені позовних вимог в частині зобов"язання відповідача провести нарахування та виплату соціальної допомоги , як дитині війни передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.5).

Таким чином позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни в розумінні ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік та Про державний бюджет України на 2011 рік збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що підтверджується довідкою.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги УПФ України у Володимирецькому районі Рівненської області необхідно відмовити .

Керуючись ст.ст.195,198, 202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 2 лютого 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову .

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести донарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює одній мінімальній заробітній платі, встановленій Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно, з 17.05.2010року по 17.11 2010 року з урахування здійснених виплат.

Зобов"язати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області провести донарахування та виплату ОСОБА_3 державної соціальної допомоги до пенсії , як дитині війни за період з 17.05.2010року по 17.11 2010 року включно відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням здійснених виплат.

В решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 2 лютого 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Садова, 2,смт.Рафалівка,Володимирецький район, Рівненська область,34341

3- відповідачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул.Соборна, 28,смт.Володимирець,,Рівненська область,,34300