Справа № 2а-3695/10/2270
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 р. < Текст >Справа № 31617/10

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Ігнатович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Камя-нець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області та ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року в адміністративній справі № 2-а-3695/10/2270 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про скасування податкового повідомлення-рішення за № /0 від 01.06.2009 р. та рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) за № /0 від 01.06.2009 р.,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2010 року фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3М.) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просила скасувати рішення Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області (далі Камянець-По-дільської ОДПІ) про застосування штрафних (фінансових) санкцій за № 001960174/0 від 01.06.2009 р., яким до неї застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 152 388,75 грн., та податкове повідомлення рішення за № /0 від того ж числа, яким їй визначено суму податкового зобовязання за платежем: податок з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в сумі 587,22 грн. за основним платежем.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення перевірок, а при застосуванні штрафних санкцій позивачем не враховано вимоги ст. 250 ГК, а тому прийняті рішення є неправомірними і підлягають скасуванню.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року позов задоволено частково. Скасовано рішення Камянець-Подільської ОДПІ від 1 червня 2009 року за № /0 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 152 388 грн. 75 коп. Стягнуто на користь позивача витрати з оплати державного мита в сумі 3 грн. 40 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржили сторони.

Вважаючи, що суд при винесенні постанови допустив порушення норм матеріального та процесуального права, Камянець-Подільська ОДПІ просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову ФОП ОСОБА_3 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом невірно застосовано положення ст. 250 ГК України, оскільки дана стаття регулює правовідносини у сфері господарювання, а податковий орган не є субєктом, наділеним господарською компетенцією та безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо субєкта господарювання. Тобто терміни, передбачені даною статтею, не розповсюджуються на податкові відносини.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, ОСОБА_2 в інтересах ФОП ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати і винести нову постанову про повне задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у перевіреному періоді ФОП ОСОБА_3 була платником єдиного податку і на неї не поширюються вимоги про сплату податку з доходів фізичних осіб. Єдиним наслідком перевищення обсягу виручки у 500 тис. грн. є перехід на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дані апеляційні скарги є безпідставні і не належать до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована виконкомом Камянець-Подільської міської ради як субєкт підприємницької діяльності, перебувала на податковому обліку в Камянець-Подільській ОДПІ і у періоді з 30.06.2006 року по 30.06.2007 року перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку, з 01.07.2007 року по 31.03.2008 року вона перебувала на загальній системі оподаткування.

Камянець-Подільською ОДПІ була проведена планова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_3, за результатами якої був складений акт за № 15580 від 20.06.2008 року. Згідно результатів зустрічних перевірок контрагентів була проведена невиїзна документальна перевірка, про що було складено акт за № 5580 від 20.05.2009 року.

Перевіркою виявлено порушення вимог ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р. (далі Декрет КМУ № 13-92 від 26.12.1992 р.), пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 р. (далі Закон № 889-IV), а саме при перевищенні обсягу виручки у 500 тис. грн. не сплатила з суми перевищення податок з доходів фізичних осіб та не подала декларацію про доходи до органу податкової служби.

Відповідно до зазначеного порушення податковим повідомленням-рішенням за № /0 від 01.06.2009 року ФОП ОСОБА_3 донараховано податок з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в сумі 587,22 грн. за 2007 рік.

Як визначено статтею 11 Закону України «Про державну підтримку малого підпри-ємництва», застосування субєктами малого підприємництва спрощеної системи оподат-кування, обліку та звітності здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону № 889-IV оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким спеціальним законодавством, зокрема, є Указ Президента № 727/98 від 03.07.1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (далі Указ № 727/98 від 03.07.1998 р.), яким запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва.

Статтею 1 вказаного Указу передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно із статтею 6 даного Указу, субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 цього Указу фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності.

Водночас статтею 5 зазначеного Указу визначено, що в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну Систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Із аналізу зазначених норм слідує, що лише при додержанні приписів Указу № 727/98 від 03.07.1998 р. щодо умов перебування на спрощеній системі оподаткування (зокрема щодо дотримання граничного обсягу виручки платника податку) доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку і не обкладаються податком з доходів фізичних осіб, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань платника податку.

Відповідно до зазначеного та на підставі пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 507 від 16.03.2000 року «Про розяснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727», розділу IV Декрету КМУ № 13-92 від 26.12.1992 року податковим органом вірно визначено, що платники єдиного податку не є платниками податку на доходи фізичних осіб лише щодо частини тих доходів, які одержані від провадження підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно до зазначеного Указу і з огляду на це правомірно включено суму перевищення до складу річного оподатковуваного доходу.

Як вбачається із приписів статей 13, 14 Декрету КМУ № 13-92 від 26.12.1992 року, п.п. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, п. 19.1 та п. 19.2 ст. 19, п. 22.10 ст. 22 Закону № 889-IV, якщо підприємець від здійснення підприємницької діяльності отримав інші доходи, ніж доходи, які можуть обкладатися єдиним податком згідно з правилами, встановленими спеціальним законодавством з питань спрощеної системи оподаткування, такий підприємець повинен сплатити з цих доходів (тобто із суми перевищення 500000 грн.) податок з доходів фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності.

Так п.п. 9.12.1 п.9.12 ст. 9 Закону № 889-IV встановлює, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

А відповідно до п.п. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 цього Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу річного оподатковуваного доходу платника податків, включаються: оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Указ № 727/98 від 03.07.1998 р. не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем, а тому оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Оскільки позивач порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, Камянець-Подільською ОДПІ правомірно визначено їй податкове зобовязання із податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в сумі 587,22 грн., з чим погодився суд першої інстанції і обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 1 червня 2009 року задоволенню не підлягають.

Також перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, п.п. 1, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269 «Про затвердження порядку ведення обліку доходів та витрат», п.п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року, п. 8 наказу ДПА України № 599 від 29.10.1999 р. «Про затвердження свідоцтва про сплату єдиного податку та порядок його видачі».

Порушення полягали в тому, що ФОП ОСОБА_3 реалізовувала будівельні матеріали 07.06.2007 р., 02 04.05.2007 р., 09.01.2007 р., 10.05.2007 р., 12.03.2007 р., 24.04.2007 р., 10.05.2007 р., 23.05.2007 р. без обліку операцій з готівкою, тобто виручка (готівка) в сумі 30477,75 грн. не внесена до книги обліку доходів та витрат в графу 2 «Сума виручки (доходу)». На підставі цього 01 червня 2009 року Камянець-Подільська ОДПІ винесла рішення за № /0, яким застосувала до ФОП ОСОБА_3 штрафні (фінансові) санкції в сумі 152 388,75 грн. за порушення п. 6 ст. 9 Закону № 265/95-ВР.

Статтею 239 ГК передбачено, що однією з адміністративно-господарських санкцій є адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до ст. 250 ГК адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки обставини вчинення даних порушень ніким не оспорюються, накладений на ФОП ОСОБА_3 штраф є адміністративно-господарською санкцією, яку до позивача застосовано після закінчення одного року з дня порушення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що їх застосування є неправомірним, а тому задовольнив позовні вимоги в частині скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 1 червня 2009 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Хмельницької області та ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2010 року в адміністративній справі № 2-а-3695/10/2270, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Ухвала складена у повному обсязі 16 грудня 2011 року.