Справа № 442/1196/15-а, 2а-442/57/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 876/4363/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Вороблевицької сільської ради, Вороблевицької сільської ради, треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суду з позовом до Виконавчого комітету Вороблевицької сільської ради, Вороблевицької сільської ради, треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району від 09.08.2010 року №21.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 28.04.1989 року Дрогобицькою районною радою народних депутатів, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору ОСОБА_6. Згідно з довідкою Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району від 18.04.1989 року до складу колгоспного двору ОСОБА_6 входить його дружина ОСОБА_7, донька ОСОБА_2, 1975 року народження, син ОСОБА_3, 1968 року народження, донька ОСОБА_1, 1966 року народження, син останньої ОСОБА_4, 1986 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, а ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджуються відповідними свідоцтвами про смерть.

Без жодних законних підстав, без їхнього відома та в порушення прав згаданих співвласників, 09.08.2010 року Вороблевицька сільська рада Дрогобицького району Львівської області прийняла рішення про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 59,3 кв.м. на членів сім»ї: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Тобто згаданим рішенням право власності підлягає оформленню на сім осіб, в число яких безпідставно включено ОСОБА_5 - що є в порушення їхніх прав, оскільки їхня частка зменшується з 1/6 ідеальної частини на 1/7 ідеальну частину вказаного житлового будинку.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району від 09.08.2010 року №21 «Про оформлення права власності на будинок в АДРЕСА_1».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, а провадження у справі закрити.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що предметом спору у даній справі безпосередньо пов»язаний із реалізацією права власності на частку у спільному сумісному майні колгоспного двору, а отже такий є спором про право і повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а провадження у справі закрити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 28.04.1989 року Виконавчим комітетом Дрогобицької районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Дрогобицької районної Ради народних депутатів №96 від 27.04.1989 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору ОСОБА_6 (а.с. 7-8).

З довідки Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району від 18.04.1989 року видно, що до складу колгоспного двору ОСОБА_6 входить його дружина ОСОБА_7, донька ОСОБА_2, 1975 року народження, син ОСОБА_3, 1968 року народження, донька, ОСОБА_1, 1966 року народження, та внук ОСОБА_4, 1986 року народження (а.с. 8 зворот).

Відповідно до положень ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 року), «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Згідно ст. 123 (в редакції 1963 року), «Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних».

Зазначені норми права визначають, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить усім вище переліченим членам колгоспного двору у рівних частках, тобто кожному належить по 1/6 ідеальній частині зазначеного будинковолодіння.

Власник вищевказаного колгоспного двору ОСОБА_6, який являється батьком позивачів, 07 січня 2010 року помер. Мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с. 11, 12)

09 серпня 2010 року Вороблевицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області прийнято рішення №21 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 59,3 кв.м. на членів сім»ї: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 4).

Тобто згаданим рішенням право власності підлягає оформленню на сім осіб.

Розглянувши цей спір, суд виходив з того, що він є адміністративним, колегія суддів апеляційного суду вважає цей висновок помилковим.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб»єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв»язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Радою оскаржене рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого рішення Ради не породжує наслідків для власника, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника, оскільки у такої особи виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб»єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

З викладеного видно, що спір щодо житлового будинку, який переданий гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 рішенням Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району від 09.08.2010 року №21, має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень, а також вимоги про скасування акта про право, виданого на підставі такого рішення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-405а14) і колегія суддів бере її до уваги.

Пунктом першим частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження.

Керуючись ст. ст.157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2015 року у справі №442/1196/15-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.10.2015 року.