Справа № 819/377/15-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/5043/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 р. у справі № 819/377/15-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу(недоїмки) № Ф від 26.11.2014 року у розмірі 57099,55 грн. та рішення № /59 від 09 грудня 2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску в розмірі 2854,98 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 р. у справі № 819/377/15-а позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправними та скасовано вимогу про сплату боргу(недоїмки) № Ф від 26.11.2014 р. у розмірі 57099, 55 грн. та рішення № /59 від 09 грудня 2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2854,98 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 р. у справі № 819/377/15-а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог СПД-ФО ОСОБА_2

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.4 ст196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, просила оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 06.11.2014 року по 19.11.2014 року працівниками Тернопільської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку СПД-ФО ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №. №9007/18-18-17-01-23/НОМЕР_2 від 26.11.2014 року.

Податковий орган дійшов висновку, що враховуючи заниження бази нарахування, позивач допустив заниження нарахованої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік на 57099,55 грн., з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

На підставі акта перевірки від 26.11.2014 року №9007/18-18-17-01-23/НОМЕР_2 Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією сформовано та направлено СПД-ФО ОСОБА_2 вимогу від 26.11.2014 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 57099,55грн. та рішення від 09.12.2014 року №/59 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2854,98 грн.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат, форма та порядок заповнення якої затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міндоходів від 11.12.2013 № 793.

Як підтверджується актом перевірки, інформацію про доходи та витрати позивача у січні-грудні 2013 року працівники Тернопільської ОДПІ отримали із Книги доходів та витрат платника податків.

Книга обліку доходів та витрат, зареєстрована в Тернопільській ОДПІ за №21/2012 від 10.02.2012 року, за даними перевірки є документом, на підставі якого обліковуються суми, на які нараховується єдиний внесок, при цьому порушень у веденні книги обліку доходів та витрат перевіркою не встановлено. СПД-ФО ОСОБА_2 нарахування єдиного внеску здійснювалося у розмірі 34,7 % чистого оподатковуваного доходу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції , що позивачем податкова звітність сформована на підставі первинних бухгалтерських документів та відображена в Книзі обліку доходів та видатків. Тобто на підставі відповідних господарських операцій складена і подана до податкового органу належна податкова звітність за період, який перевірявся відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно із п. « 2» ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у ст. 4 цього Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1 зазначеної статті платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як передбачено пунктом 177.5 статті 177 Податкового Кодексу України, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені Податковим Кодексом України для річного звітного податкового періоду.

Разом з тим, приватні підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 до розділу III Податкової декларації.

Колегія суддів зазначає, що на підставі ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було видано:

- постанову правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року № 22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (дана постанова діяла до 03.12.2013) (далі - Порядок № 22-2);

- наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 року № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 20.09.2013 № 1628/24160 (далі - Порядок № 454).

Згідно пункту 3.2 даних Порядків фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Відтак, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою-підприємцем до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, що виходячи з акту перевірки позивач вірно вказав суму чистого доходу як у декларації, так і в таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454, а саме 294081,00 грн .

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що поданий позивачем звіт з єдиного внеску за 2013 рік відповідає приписам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачав, що фізична особа-підприємець самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. При цьому загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності, повинна співпадати із загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат.

У даному випадку, загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності співпадає з загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат, податковим органом жодних зауважень щодо встановленої обставини не висловлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що позивачем правильно з дотриманням всіх вимог чинного законодавства сформовано зобов'язання із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому судом першої інстанції позовні вимоги СПД-ФО ОСОБА_2 задоволено підставно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.160 ч.3, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 р. у справі№ 819/377/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 09.10.2015 року.