Справа № 2а-4284/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 р. Справа № 4644/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого: Довгополова О.М.,

суддів: Гуляка В.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про нарахування недоплаченої соціальної державної допомоги як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ

27 вересня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що розраховується згідно ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за періоди з 09.07-31.12.2007 року, 22.05-31.12.2008 року та з 01.01. 31.12.2009 року, та з 01.01.2010 року по час винесення рішення по справі з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2010 року адміністративний в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 26.03.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2010 року позов задоволено: визнано бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 27 березня 2010 року по 18 жовтня 2010 року протиправною, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно відповідно до положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 27 березня 2010 року по 18 жовтня 2010 року включно, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду оскаржив відповідач, у скарзі покликаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої, у свою чергу, обчислюється за правилами, встановленими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки у законодавстві відсутні інші правила визначення такої пенсії.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог без розгляду за період по 26.03.2010 року.

Оскільки з 27 березня 2010 року відсутні обмеження щодо здійснення виплат згідно зі статтею 6 Закону № 2195, - позовні вимоги підлягають задоволенню у частині нарахування та виплати підвищення до пенсії за період з 27 березня 2010 року по 18 жовтня 2010 року.

Отже, постанова залишається без змін.

Керуючись статями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3, ст.ст. 198, 200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2010 року у справі № 2-а-4284/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: В.В. Гуляк

ОСОБА_2