Справа № 821/1234/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1234/15-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Публічному акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, у розмірі 1 024 191,77 грн., та пені, у розмірі 5120,95 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, тому що надання звітності до органів державної влади про наявність вакансій для інвалідів ще не є виконанням нормативу працевлаштування інвалідів, так як направлення інвалідів центром зайнятості на підприємство є лише його правом, а не обов'язком, невиконання якого, в свою чергу, не позбавляє відповідача обов'язку виконувати зазначений норматив, а в разі його невиконання сплачувати відповідні адміністративно-господарські санкції.

В свою чергу, відповідачем зазначається про здійснення ним усіх належних заходів з утворення робочих місць для інвалідів, а тому накладення відповідальності за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватися, є безпідставним.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2014 року відповідачем подано до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ.

Так, у зазначеному звіті, а саме рядку 01 "середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб)" зазначено - 693 чол., у рядку 02 "з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність" - 27 чол., у рядку 03 - "кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на створених робочих місцях" - 28 чол., у рядку 06 - "сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць" - 0.

ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" у 2014 році щомісячно направляло до служби зайнятості, звіти за формою 3-ПН, що затверджена наказом Мінсоцполітики України від 31.05.2013 № 316, у яких, зокрема, державний центр зайнятості повідомлявся про наявність вільних вакансій з можливістю працевлаштування інвалідів.

Крім того, у 2014 році відповідачем подавалися оголошення до газети "Гривна", у яких повідомлялось про наявність вільних вакансій для інвалідів та приймалася участь у ярмарках вакансій з метою працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Так, протягом 2014 року, відповідачем прийнято на роботу 6 осіб, яким встановлена інвалідність.

З листа Херсонського міського центра зайнятості, наданого представником позивача, вбачається, що ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" не прийняло на роботу чотирьох осіб-інвалідів, які отримали направлення від центру зайнятості.

Згідно із протоколом № 22 засідання атестаційної комісії за участю працівників ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" та лікаря-реабілітолога Херсонської обласної МСЕК проведено атестацію робочих місць, зокрема, посада контролера енергонагляду визнана придатною для працевлаштування на ній інвалідів.

В свою чергу, відповідачем зазначено, що інвалідам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено у прийнятті на роботу у зв'язку з протипоказаннями, зазначеними у відповідних довідках МСЄК.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем вжито усіх необхідних заходів зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а тому притягнення його до відповідальності за відсутність інвалідів, що бажають та/або можуть бути працевлаштовані є безпідставним, з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально - економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 вказаного закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менш, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням фонду соціального захисту інвалідів адміністративно - господарські санкції, сума яких визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Судовою колегією встановлено, що ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" у 2014 році створено робочі місця для працевлаштування інвалідів та вжито заходів з працевлаштування інвалідів, шляхом інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) через подачу відповідних звітів за формою № 3-ПН.

Колегія суддів вважає, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що крім надсилання звітів до центру зайнятості, відповідачем регулярно розміщувалися оголошення у друкованих засобах масової інформації та на сайті підприємства про наявність вакансій для інваліді, а також приймалася участь у ярмарку вакансій з питань працевлаштування громадян з обмеженими фізичними можливостями.

В даному випадку, відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а тому на нього не може накладатися відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування або за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Посилання позивача на відмову підприємства у працевлаштуванні частини направлених центром зайнятості у 2014 році інвалідів є безпідставним, так як щодо зазначених інвалідів існують медичні протипоказання для зайняття вакантних посад для осіб з обмеженими фізичними можливостями, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.

Крім того, позивачем не надано до суду будь-яких належних доказів, що підтверджують протиправність такої відмови відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року - без змін.

Судові витрати в частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державний бюджет.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло