Справа № 804/4989/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2015 рокусправа № 804/4989/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Фаворит» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №110100000/2014/200772/1 від 08.10.2014. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації № 110100000/2014/00432 від 08.10.2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасувано рішення Дніпропетровської митниці від 08.10.2014 року № 110100000/2014/200172/1 та картку відмови у прийнятті митної декларації від 08.10.2014 року № 110100000/2014/00432.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Торговий Дім «Фаворит», посилаючись на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що між ТОВ «Торговий Дім «Фаворит» та компанією UNACOA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія укладено контракт №2408-IT/UC від 01.10.2013 на постачання продукції, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити товар позивачу, найменування, ціна та кількість якого зазначаються у специфікаціях, що підписуються на кожну окрему поставку, та є невід'ємною частиною контракту. Також, пунктом 4.2 контракту передбачено, що продавець надає покупцю наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс); сертифікат походження товару; сертифікат якості; пакувальний лист; фіто санітарний сертифікат; копію митної декларації країни-відправника; CRM.

Відповідно до специфікації № 16 від 01.10.2014 до контракту 2408-IT/UC від 01.10.2013 року на постачання продукції компанія UNACOA S.P.A. CONSORTILE, Феррара, Італія, зобов'язалась здійснити поставку позивачу груш у кількості 18 156 кг за ціною 0,440 EUR/кг на загальну суму 7 988,64 EUR.

Так, продавцем на митну територію України 08.10.2014 року на умовах FCA Феррара, Італія для покупця було ввезено вантаж - груші у кількості 18 156 кг, а позивачем заявлено до митного оформлення товар - груші у кількості 18 156 кг.

Позивачем надано митному органу документи, а саме CRM № 4481854 від 01.10.2014; калькуляцію транспортних витрат на доставку вантажу № 02/10/2 від 02.10.2014; заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 1 від 25.09.2014; рахунок-проформу ПП «Транс Логістик» від 01.10.2014 року; прайс-лист постачальника від 01.10.2014 року; висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати № ГО-4618 від 07.10.2014 року; інвойс № ЕТ2/789 від 01.10.2014 року; пакувальний лист № 16; контракт № 2408-ІТ/UС від 01.10.2013; додаткову угоду № 1 від 26.06.2014 року до контракту №2408-ІТ/UС від 01.10.2013 року; специфікацію № 16 від 01.10.2014 до контракту №2408-ІТ/UС від 01.10.2013; договор комісії №1208-13 від 12.08.2013; специфікацію № 16 КИ від 01.10.2014 до договору комісії №1208-13 від 12.08.2013; договір з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні № 2009 від 20.09.2014; договір про надання послуг з транспортного перевезення № 2509 від 25.09.2014; договір перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013; сертифікат походження S/0425403 від 01.10.2014; експортну митну декларацію; додатковий аркуш А до декларації.

У митній декларації від 08.10.2014 року № 110100000/2014/227544 та додатковому аркуші А до неї, зазначено митну вартість (за основним методом) за ціною контракту використовуючи відомості контракту, а саме - 10045,41 EUR.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Як визначено в частиною 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

Водночас, як встановлено частиною 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідач надіслав на адресу позивача електронне повідомлення з вимогою про надання у 10 - денний термін додаткових документів, а саме: за наявності - інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, що стосуються виконання контракту; виписку з бухгалтерської документації.

Позивач листом від 08.10.2014 повідомив відповідача про неможливість надання витребуваних документів у 10 - денний термін.

Відповідач карткою від 08.10.2014 за №110100000/2014/00432 відмовив у митному оформленні товару за його товарною вартістю та прийняв рішення про визначення митної вартості товару №110100000/2014/200172/1, відповідно до якого митну вартість визначено за резервним методом у розмірі 18156,00 EUR.

Під час дії гарантійних зобов'язань, позивач листом від 23.12.2014 № 23-12/1 надав відповідачу додаткові документи, а саме: бухгалтерські платіжні документи: заява про купівлю іноземної валюти № 634 від 14.10.2014; swift від 16.10.2014 та платіжне доручення № 634 від 14.10.2014; звіти комісіонера № 1185/1 від 31.10.2014 та №1185/2 від 31.10.2014; експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО - 4618 від 07.10.2014 року; рахунок-проформа б/н від 01.10.2014, видана ПП «Транс Логістик»; заява на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 1 від 25.09.2014; переклади інвойсу № FT2/789 від 01.10.2014; сертифікат походження товару № S/0425403 від 01.10.2014, експортна декларація № 14ITQUS1T0007580E9 від 01.10.2014.

Відповідач за результатами розгляду додаткових документів відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару та скасуванні рішення про визначення митної вартості, про що позивача було повідомлено листом від 29.12.2014.

Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За нормами пункту 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до матеріалів справи, позивач надав відповідачу під час митного оформлення товару документи згідно вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що булла фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пункту 4 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною 5 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митному органі.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає що судом першої інстанції ретельно досліджено докази наявні в матеріалах справи та зроблено обґрунтований висновок щодо відсутності у митного органу підстав для прийняття рішення від 08.10.2014 № 110100000/2014/200172/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації від 08.10.2014 року № 110100000/2014/00432, так як відповідачем не надано доказів на підтвердження або спростування сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товару.

За таких обставин підлягають скасуванню як протиправні рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 08.10.2014 № 110100000/2014/200172/1 та карта відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.10.2014 № 110100000/2014/00432.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у справі №804/4989/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров