Справа № 2а-2802/10/2470
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2011-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а-2802/10/2470

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Спіжавки Г.Г.,

при секретарі судового засідання: Хмілю С.Р.

за участю сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - ОСОБА_3 ,

від відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання нечинним наказу та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної Митної служби про визнання протиправним наказу Державної Митної служби України від 21 липня 2010 року №1407-к та поновлення на роботі .

Свій позов обґрунтовує тим, що відповідачем видано наказ «Про припинення державної служби» від 21.07.2010 року №1407-к з формулюванням: - За порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи та призвело до заподіяння матеріальних збитків державі в розмірі 90858,70 гривень, ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №1 митного поста «Чернівці» Чернівецької обласної митниці, звільнити з митних органів.

Позивач вважає оскаржуваний наказ таким, що прийнятий з порушенням ЗУ «Про дисциплінарний статут митної служби України» та ЗУ «Про державну службу», на підставі хибних висновків та спотворених даних, викладених в акті №2 службового розслідування від 17 травня 2010 року, а саме: проведення службового розслідування відбулось без попередження та без його участі; хибність змісту та висновків акту №2 службового розслідування зумовлена тим, що до складу комісії увійшли посадові особи, які мали особисту зацікавленість, оскільки вони є працівниками аналітичної групи, які несуть відповідальність за виявлення ризиків скоєння порушення митних правил.

Також позивач зазначає, що керуючись припущеннями про ймовірне завдання матеріальної шкоди державі, члени комісії надали пропозицію про застосування дисциплінарного стягнення звільнення з митних органів. Відповідачем не взято до уваги відсутність належних доказів заподіяння збитків державі в розмірі 90858, 70 коп., хоча в письмових запереченнях до акту були викладені однозначні обґрунтування невинуватості позивача.

В судовому засіданні позивач та в його інтересах представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач адміністративного позову не визнав, надав заперечення на позовну заяву та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю. Свої заперечення обгрунтовував наступним.

Щодо підстав звільнення ОСОБА_1 відповідач зазначив, що відповідно до ст.1 Статуту митної служби України від 06.09.2005 року службова дисципліна в митній службі України полягає у безумовному виконанні посадовими особами митної служби службових обовязків, а також у реалізації прав та додержанні обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, і ґрунтується на особистій відповідальності за доручену справу на засадах єдиноначальності і централізації управління.

Відповідно до п.6 ст.23 Статуту за вчинення дисциплінарних правопорушень до посадових осіб митної служби може бути застосоване таке дисциплінарне стягнення як звільнення з митного органу.

Згідно з ч.1 ст.28 Статуту звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам.

Порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що заподіяння матеріальних збитків державі виявилось в результаті переогляду СБзК вантажу "консерви рибні", який надійшов на адресу ПП "Євротрейд" ДОВ Плюс" та оформлений за ВМД від 11.05.2010 року №408010001/0/003225.

За його результатами встановлено невідповідність опису частини товару, зазначеного в гр.31 ВМД, фактично наявному вантажу, а саме: товар, заявлений за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, як "кілька балтійська в олії" в кількості 60000 жерстяних банок 25000 коробок на 26 дерев'яних палетах, митною вартістю 77873,88 грн., відповідно до маркування на жерстяних банках зазначений як "Ризькі шпроти в олії" та "ОСОБА_4 шпроти в олії", в склад яких входить кілька балтійська або салака копчена 70%, олія рослинна 20%, що повинні декларуватися відповідно до УКТ ЗЕД за кодом № митною вартістю 404638,80 грн. Зазначена розбіжність впливає на правильність класифікації товару згідно УКТ ЗЕД та рівень митної вартості як бази оподаткування.

Згідно підпункту 14 п.3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням ватажної митної декларації, затвердженого наказом Державної миної служби України від 20.04.2005 року №314, при здійсненні митного контролю посадова особа митного органу перевіряє відповідність відомостей, внесених до ВМД документам, поданим для митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до вимог п.25 Порядку, якщо документів поданих декларантом, недостатньо для прийняття рішення про повноту та/або достовірність відомостей, що перевіряються, ініціюється проведення митного огляду. Акт про проведення митного огляду товарів, що переміщуються за ВМД, обовязково складається в разі вирішення спірних і складних питань класифікації та кодування товарів.

Також відповідач вважає, що обставини на яких ґрунтується позов є недоведеними. Так, як ПП "Євротрейд ДОВ Плюс" Чернівецькою обласною митницею виставлено податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 16.05.2011 року №32 та №33 на загальну суму 136288,46 грн. з яких мито 28393,43грн., податок на додану вартість 62465,54 грн. та штрафні санкції 45429,49 грн., які 27.05.2011 року підприємством не сплачені. Дані документи є свідченнями наявності факту недоборів митних платежів при здійсненні митного оформлення та контролю ОСОБА_1

Відповідач зазначив, що Порядком проведення службових розслідувань у митних органах України, спеціалізованих митних установах та організаціях, затвердженого наказом Держмитслужби України від 29 липня 2002 року № 408, не визначено, яким чином має проходити процедура ознайомлення з Актом позивача з Актом службового розслідування, в телефонному режимі всіх посадових осіб, які були причетні до митного оформлення вантажу "консерви рибні" було повідомлено про необхідність прибути 18.05.2010 року в адмінбудинок для ознайомлення з Актом службового розслідування, однак ОСОБА_1 для ознайомлення не прибув.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що управління СБУ в Чернівецькій області своїм листом №75/14/1205 від 11.05.2010 року проінформувало Чернівецьку обласну митницю про можливе незаконне переміщення через митний кордон України партії товарів харчової групи іноземного виробництва. Того ж дня в ході проведення спільних заходів відділу митної варти СБК та ПМП митниці і ВБКОЗ УСБУ в Чернівецькій області проведено перегляд вантажу «консерви рибні», який надійшов на адресу ПП «Євротрейд ДОВ Плюс» та оформлений за ВМД від 11.05.2010 року.

Відповідно до наказу від 12.05.2010 року Чернівецькою обласною митницею видано наказ №509 про проведення службового розслідування, в ході якого було виявлено під час здійснення митного оформлення вантажу «консерви рибні», який надійшов на адресу ПП «Євротрейд» ДОВ Плюс», відповідно до наказу позивачем не в повній мірі виконано вимоги ст.40 МК України в частині не проведення мінімуму необхідних процедур, необхідних для забезпечення додержання митного законодавства, ст.41 МК України в частині неналежного обрання форми митного контролю, вимоги пункту 25 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 року №314, в частині не ініціювання проведення митного огляду, вимоги наказу Державної митної служби від 09.07.97 року №307 в частині прийняття ВМД до митного оформлення за відсутності торговельного найменування товару в графі 31 ВМД.

З даним наказом ОСОБА_1 не погодився та просив суд визнати його протиправним та скасувати так як:

З наказом №509 від 12.05.2010 року позивач ознайомлений не був та не знав, що стосовно нього проводиться службове розслідування. Дані обставини підтверджуються тим, що в ході судових засідань відповідачем не було надано доказів в спростування даного твердження.

Судом встановлено, що згідно ст. 408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України їх права та обовязки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи рішення про проведення службового розслідування було прийнято відповідно до наказу Чернівецької обласної митниці від 12.05.2010 року №509 «Про проведення службового розслідування», виданого на підставі абзацу 2.2.2 Порядку проведення службових розслідувань у митних органах України, спеціалізованих митних установах та організаціях, затвердженого наказом Держмитслужби України від 29.07.2002 року №408.

Абзац 2 п.2.1 вищезазначеного Порядку передбачає, що службове розслідування проводиться : у разі невиконання або неналежного виконання посадовими особами митної служби України службових обовязків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду державі, підприємству, установі, організації, громадянинові чи обєднанню громадян.

З аналізу наведених положень, колегія суддів погоджується з позицією позивача щодо того, що проведення службового розслідування по факту, а не стосовно конкретних посадових осіб митної служби унеможливлює повноту, всебічність та обєктивність висновків комісії з службового розслідування.

Посилання представника відповідача, що проведення службового розслідування по факту правопорушення не суперечить вимогам закону, спростовуються Законом України «Про дисциплінарний статут митної служби України», який визначає спеціальні заходи щодо встановлення сумлінного ставлення державного службовця до своїх обовязків, одним із яких є службове розслідування, удосконалений порядок проведення якого визначений наказом Державної митної служби України від 29 липня 2002 року №408 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у митних органах України, спеціалізованих митних установах та організаціях» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 року за №665/6953.

Пункт 2.1. Наказу №408 передбачає перелік підстав для проведення службового розслідування, серед якого є підстава: - на вимогу посадової особи митного органу з метою зняття безпідставних, звинувачень або підозри.

Позивачем зазначено, що відповідачем не було взято до уваги обставину, що в своїх зауваженнях до акту службового розслідування ОСОБА_1 клопотав провести додаткові дії по службовому розслідуванню, саме з метою зняття з нього безпідставних, на його думку, звинувачень.

Думка представника відповідача з тих підстав, що дані зауваження були подані пізніше та не у вигляді окремого клопотання, колегія суду вважає безпідставними з огляду на пункт 2.3.Наказу №408, який визначає, що метою службового розслідування є: обєктивне та усебічне зясування обставин скоєння порушення; виявлення причин та умов, що сприяли скоєнню порушення; установлення винних і визначення ступеня їх відповідальності за скоєне порушення; ужиття заходів до недопущення подібних порушень у подальшому. Форми подання клопотання про проведення службового розслідування чинним законодавством не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в ході проведення службового розслідування відповідачем були допущені невідповідності дотримання встановленого порядку проведення службового розслідування.

Також встановлено, що члени комісії без належного обґрунтування дійшли висновку про невірне обрання ОСОБА_1 форми митного контролю, чим він на думку відповідача і порушив порядок проведення митного оформлення. В описовій частині акту №2, стверджується, що існує неповнота здійснення декларантом опису в графі 31 вантажної митної декларації №/0/003225, і що це не дає можливості однозначно класифікувати товар в даній товарній позиції, тому позивач мав би ініювати процедуру обовязкового митного огляду.

Дане твердження є законодавчо необґрунтованим та спростовується тим, що зазначені в графі 31 ВМД відомості повністю відповідають вимогам наказів ДМСУ №307 від 09.07.1997 року, №1048 від 12.12.2007 року та №309 від 07.04.2009 року, в повній мірі містять відомості про комплектність товару, торговельне найменування, товарну марку, додаткові відомості про вагу нетто товарів з врахуванням ваги розсолів, тощо, що дає змогу однозначно ідентифікувати товар згідно УКТЗЕД. Позивач прийняв рішення про випуск товару «консерви рибні» у вільний обіг, оскільки законних підстав обовязкового проведення митного огляду не було. Члени комісії не зясували та не врахували всі обставини проведення митного оформлення товару як комплексу службових дій посадових осіб митниці ( в т.ч. проведення митного огляду у Львівській митниці, що передували випуску цього вантажу у вільний обіг.

За змістом ч.ч.4.5 ст.11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень. Колегією суддів встановлено, що предметом цього спору є питання законності звільнення особи з займаної посади з метою прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Розглядаючи питання щодо законодавства, яким врегульовані відносини публічної служби, необхідно виходити з того, що ці відносини, перш за все є предметом регулювання конституційного та адміністративного права.

Відповідно до ст..14 Закону України «Про державну службу», дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків. Як зазначено в ч.2 ст.11 цього ж Закону конкретні обовязки та права державних службовців визнаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Законодавство передбачає наступну юридичну відповідальність робітників державного апарату: дисциплінарну, матеріальну, адміністративну і кримінальну.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є вчинення державним службовцем провини, тобто порушення обовязків, правил внутрішнього трудового розпорядку, наказів адміністрації, вимог законодавчих актів, якщо за ці дії не передбачена кримінальна відповідальність.

Матеріали службового розслідування Чернівецької обласної митниці щодо можливого неналежного виконання ОСОБА_1 були направлені в прокуратуру Чернівецької області. В постанові прокуратури Чернівецької області від 09 вересня 2011 року зазначено, що обсяг проведених митних процедур при проведенні оформлення був достатній. Обставини не спонукали для більш ґрунтованого огляду вантажу. Та постановлено відмовити в порушенні кримінальної справи відносно головного інспектора сектору митного оформлення №1 ВМО №1 митного поста «Чернівці» Чернівецької обласної митниці ОСОБА_1

Суд вважає, що в наказі від 21.07.2010 року №1407 к відсутні відомості про несумлінне виконання позивачем конкретних завдань, передбачених колом його обовязків та зміст наказу носить загальний та неконкретизований характер, та не відповідає загальним вимогам про трудову дисципліну, оскільки сам факт не виконання службових обовязків позивачем не визнавався, а підстави якими ОСОБА_1 спростовував його комісією, що проводила службове розслідування не перевірявся( щодо відсутності Акту огляду вантажу Львівської митниці).

З тексту оскаржуваного наказу видно, що при застосуванні стягнення відповідачем в порушення ст.149 КЗпП України п.27 Закону України про дисциплінарний статут митної служби України» не були враховані ні ступінь тяжкості вчиненого проступку, ні заподіяна саме ним шкоди, ні характер правопорушення, обставини за яким воно було вчинене, ставлення позивача до служби і стаж роботи в митних органах.

За загальним правилом будь-яке звільнення має бути обґрунтованим, тобто має мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів України про працю, або законом України про державну службу.

Відсутність чіткого посилання на норми права, які на думку відповідача порушив ОСОБА_1, під час митного огляду, позбавило можливості позивача спростувати або ж визнати певні факти даної справи.

Оскільки відповідач видав розпорядчий документ яким фактично прийняв рішення та вирішив за порушення службової дисципліни припинити перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України, то колегія суддів звертає увагу на те, що таке рішення повинно ґрунтуватися на належних доказах, які б підтверджували факт порушення присяги державного службовця та причинний зв'язок між подією та безпосередніми діями позивача.

Згідно п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про державну службу» визначено, що за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, повязаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Законом України «Про державну службу» передбачені конкретні дисциплінарні заходи, що можуть застосуватися до державних службовців за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків. І лише вжиті до державного службовця заходи дисциплінарного впливу, є належним доказом підтвердження такого факту.

Доказів, які б свідчили про застосування заходів дисциплінарного впливу до ОСОБА_1 суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить висновку, що наказ Державної митної служби «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №1407 від 21.07.2010 року підлягає скасуванню, оскільки факти зазначені в ньому є передчасними та необґрунтованими, висновки зроблені без обєктивного та усебічного зясування обставин скоєння порушення; виявлення причин та умов, що сприяли скоєння порушення; установлення вини позивача та визначення ступеня його відповідальності за скоєне порушення; беручи за основу акт службового розслідування №2 від 17.05.2010 року, в якому внесено пропозицію «застосувати до ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення звільнення», висновки про припинення перебування позивача на державній службі з огляду на обставини справи є непропорційними.

Частиною 1 ст.235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла висновку про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного інспектора сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста «Чернівці» Чернівецької обласної митниці з дня звільнення.

В ході судового засідання позивачем було заявлено клопотання про відмову від позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за 1 місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати наказ Державної митної служби України по особовому складу митних органів №1407-К від 21.07.2011 року про звільнення з митних органів ОСОБА_1

3.Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" Чернівецької обласної митниці, з дня звільнення.

4. Стягнути з Державного бюджету на користь позивача державне мито в розмірі 3, 40 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова складена у повному обсязі 06.12.11 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка