Справа № 2а-1457/10
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 3642/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Калуші на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Калуші про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 21.10.2010 року звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Калуші про визнання дій неправомірними, зобов`язання нарахувати і виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну державну допомогу за період починаючи з 09.07.2007 року, з врахуванням проведених в цей час виплат.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено частково, визнано дії відповідача протиправними, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21 квітня 2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління Пенсійного фонду України в м.Калуші оскаржило його в апеляційному порядку вважає постанову суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує, тим що не внесені зміни в Закони України «Про Держаний бюджет України на 2007-2008 роки» в частині збільшення видатків для забезпечення державних соціальних гарантій, які були предметом розгляду в рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року.

Тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції, коли має місце правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Згідно ст. 6 згаданого Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як визначено ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Закон України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» у наведеній нормі відсилає до відповідних законів України. Тобто у даному випаду застосовується спеціальний закон, яким передбачається право на отримання підвищення до пенсії певної категорії осіб Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду 21.10.2011 року, як це вбачається із штампу на позовній заяві, отже з урахуванням вимог ст. 99 КАС України судом першої інстанції вірно встановлено, що позов підлягає до задоволення в межах шестимісячного строку, а саме з 21.04.2010 року.

Підстав для задоволення позову за решту періоду, а саме з 09.07.2010 року по 20.04.2010 року не має, однак судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права, а саме у резолютивній частині не зазначено, що у відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України за цей період позовні вимоги слід залишити без розгляду в цій частині, так як судом не встановлено поважних причин пропуску для звернення до суду за захистом прав позивача в даному періоді.

З аналізу наведених правових норм та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 21.04.2010 являються обґрунтованими, виходячи зі строку звернення до адміністративного суду (21.10.2010 року), а врешті вимоги слід залишити без розгляду, змінивши в цій частині оспорене судове рішення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підвищення до пенсії позивачу слід нараховувати та виплачувати до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин із врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись ст. 160, ч.1 ст.197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Калуші задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2010 року у справі № 2а-1457/10 - змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Калуші щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Калуші нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 21 квітня 2010 року і до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин із врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позовні вимоги залишити без розгляду

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_2