Справа № 14590/11/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17.11.2011р. справа № 2а- 14590/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Алексєєнко О.В.,

представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

гр. ОСОБА_3
до Краснокутської РДА
провизнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, гр.ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив 1) визнати неправомірною відмову відповідача, Краснокутської РДА Харківської області, в задоволенні заяви від 30.03.2011р., 2) зобов'язати відповідача, Краснокутську РДА Харківської області, надати гр. ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області для подальшого надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га ріллі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вчинена субєктом владних повноважень відмова суперечить закону, так як у спірних правовідносинах відсутні визначені Земельним кодексом України підстави для прийняття районною державною адміністрацією рішення про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Посилаючись на вказані мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області, з поданим позовом не погодився.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що за даними, отриманими райдержадміністрацією в телефонному режимі, спірна земельна ділянка згідно з виданим 29.05.1971р. актом на право постійного користування знаходиться в користуванні радгоспу «Глобівський»(правонаступником якого є АФ «Глобівська»), на спірній земельній ділянці наявні багаторічні насадження (правовий статус яких, прирівняний до обєктів нерухомості), спірна земельна ділянка не належить до земель запасу, гр.ОСОБА_4 не подав до РДА відомостей про наявність у власності жилих будинків, господарських будівель і споруд, сільськогосподарської техніки, що в сукупності унеможливлює задоволення заяви гр.ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Посилаючись на викладені вище обставини, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи, 30.03.2011р. гр.ОСОБА_4 подав до Краснокутської РДА заяву, в якій порушив питання про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населенних пунктів на території Козіївської сільської (селищної) ради для подальшого надання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га ріллі.

До згаданої заяви позивач долучив ксерокопію паспорту, ксерокопію ідентифікаційного коду платника податків фізичної особи, довідку №1-136/1370 від 30.03.2011р., викопіювання з чергового кадастрового плану.

Судом встановлено, що згадана заява була отримана відповідачем, Краснокутською РДА, розглянута даним субєктом владних повноважень, відповідь була надана листом від 07.06.2011р. за вих.№Л-134/12-11.

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що субєктом владних повноважень прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як зясовано судом, в основу спірного рішення про відмову відповідачем, Краснокутською РДА покладено судження про ненадання гр. ОСОБА_4 відомостей про наявність у власності жилих будинків, господарських будівель і споруд, сільськогосподарської техніки, а також судження про знаходження на земельній ділянці (про подальше надання якої у власність було порушено питання) багаторічних насаджень.

Жодних інших мотивів згідно з листом від 07.06.2011р. за вих.№Л-134/12-11 субєкт владних повноважень в основу спірного рішення не поклав, а відтак, посилання РДА на відсутність підстав для задоволення заяви від 30.03.2011р. з причин знаходження спірної земельної ділянки в користуванні радгоспу «Глобівський»(правонаступником якого є АФ «Глобівська»), а також неналежність спірної земельної ділянки до земель запасу судом до уваги при вирішенні спору не беруться.

11.07.2001р. позивач, гр.ОСОБА_4 повторно звернувся до Краснокутської РДА з письмовою заявою аналогічного змісту.

Рішенням, оформленим листом від 08.08.2011р. за вих.№Л-293/12-11, відповідач, Краснокутська РДА відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з мотиву знаходження земельної ділянки в користуванні радгоспу «Глобівський»(правонаступником якого є АФ «Глобівська»). Дане рішення субєкта владних повноважень позивачем не оскаржувалось, є діючим, предметом розгляду по даній адміністративній справі, з огляду на зміст заявлених у позові вимог, не виступає.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що правовідносини з приводу безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами унормовані положеннями Земельного кодексу України, згідно з ч.6 ст.118 якого громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що спірне рішення відповідача, Краснокутської РДА, котре оформлено листом 07.06.2011р. за вих.№Л-134/12-11, не містить посилань на підстави, що визначені законом як обставини для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За правилом ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

У ході розгляду справи відповідач не подав до суду жодних доказів на підтвердження обгрунтованості та правомірності спірного рішення, котре оформлено листом 07.06.2011р. за вих.№Л-134/12-11.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи встановлені по справі обставини та положення ст.11 КАС України, суд доходить висновку, що позов у частині вимоги про скасування спірного рішення (оформленого листом 07.06.2011р. за вих.№Л-134/12-11) належить задовольнити, оскільки в цій частині доводи позивача підтверджені матеріалами справи.

При вирішенні спору в частині вимоги про зобовязання відповідача надати гр. ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області для подальшого надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га ріллі, суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій субєкта владних повноважень, а правовим мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст.6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що з приписів перелічених норм права вбачається неприпустимість підміни судом субєкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого субєкта.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обовязку прийняти рішення про задоволення заяви гр. ОСОБА_4 від 30.03.2011р.

Окремо суд відзначає, що на момент вирішення спору по суті є діючим рішення відповідача, Краснокутської РДА, оформлене листом від 08.08.2011р. за вих.№Л-293/12-11, про відмову у наданні гр. ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що також є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові в цій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов гр. ОСОБА_3 до Краснокутської РДА про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати оформлене листом Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 07.06.2011р. №Л-134/12-11 рішення про відмову в задоволенні заяви гр.ОСОБА_3 від 30.03.2011р.

Зобовязати Краснокутську районну державну адміністрацію Харківської області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_3 від 30.03.2011р.

У решті позовних вимог адміністративний позов - залишити без задоволення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь гр. ОСОБА_3 (місцезнаходження 62012, Україна, Харківська область, Краснокутський район, с. Городне, вул. Кільцева, буд.1) витрати по оплаті судового збору (державного мита) в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі виготовлена 21.11.2011 р.

Суддя А.В. Сліденко