Справа № 22-а-7756/2010
Суддя: Пашкевич О. Є.
Дата ухвалення: 2010-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

іменем України

3 вересня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - судді: Пашкевича О.Є. суддів: Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі і Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації на постанову Володимирецького районного суду від 22 березня 2010 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі і Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Постановою Володимирецького районного суду від 22 березня 2010 року зазначений позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації (далі - Управління праці або відповідач 1) виплатити позивачу щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2008, 2009 роки в розмірах, встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано відповідача 1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2008, 2009 роки в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за час виплати, з урахуванням виплаченої допомоги.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі (далі - Управління Пенсійного фонду або відповідач 2) з відмови у перерахунку пенсії і додаткової пенсії позивачу як постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду другої групи, за період з 13 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року. Зобов'язано відповідача 2 зробити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, передбачену статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 13 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року, виходячи з розрахунку 8 (восьми) мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % (сімдесяти п'яти) відсотків від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу, з урахуванням здійснених виплат.

Постанова суду в частині стягнення пенсії за один місяць допущено відповідно до ст. 256 КАС України до негайного виконання.

Не погодившись із законністю та обґрунтованістю рішення суду, Управління

Справа №22-а-7756-10 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_2

Категорія: 57 Суддя-доповідач у апеляційному суді: ОСОБА_3

Пенсійного фонду та Управління праці подали апеляційні скарги, де покликалися на незастосування норм матеріального і процесуального права та невідповідність досягнутих висновків обставинам справи.

На обґрунтування своєї скарги відповідач 2 вказував про неврахування місцевим судом положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1, якою розрахунок пенсій, призначених згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та розрахунок додаткової пенсії, передбаченої цим Законом, провадився виходячи з розміру 19, 91 гривні. З 1 січня 2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (п. 28 розділу II) внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус І соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам II групи, віднесеним до І категорії, встановлюється у розмірі 15 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а мінімальний розмір інвалідам II групи з числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - в розмірі 140 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Правила п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратило чинність як таке, що визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року у справі №10-рп/2008. оскільки на час виникнення і вирішення спору положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» через визнання їх неконституційними не приведені у відповідність, тому порядок обчислення розміру пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, особам, які мають право на такі пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишився не врегульованим.

Крім того, апелянт зазначав, що позивач одержує пенсію по інвалідності II групи від захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі вказаного Закону. Пенсія обчислена та виплачується в розмірі відшкодування фактичних збитків, а не в мінімальному розмірі, а отже, визначати розмір пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» законних підстав не вбачається.

Просить скасувати постанову Володимирецького районного суду від 22 березня 2010 року і ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Управління праці в своїй апеляційній скарзі покликається на те, що вимоги ст.ст. 62 та 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказують про те, що роз'яснення порядку цього Закону встановлено Кабінетом Міністрів України, а фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону, здійснюється виключно за рахунок Державного бюджету. Бюджетний кодекс України передбачає, що видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, що постраждали від цієї катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених Державним бюджетом України. Оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2008, 2009 роки» та Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» не передбачено бюджетних асигнувань для взяття зобов'язань за судовими рішеннями щодо перерахунків компенсацій та доплат для громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому відповідач 1 просив оскаржувану постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відмовляючи позивачу в перерахунку її пенсії, Управління Пенсійного фонду та Управління праці порушили її права та законні інтереси, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приходячи до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду попередньої інстанції, колегія суддів виходила з такого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 1-Ю. належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення А №0449747 від 30.07.2004 року. Відповідно до довідки МСЕК від 13.07.2007 року №121230 позивачу встановлено II групу інвалідності, пов'язану з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, тобто визначено причинний зв'язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою. 20.01.2010 року вона звернулася до відповідача 2 із заявою про перерахунок пенсії і встановлення розміру згідно з чинним законодавством, однак в задоволенні заяви їй було відмовлено.

Згідно із ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01.01.2008 року) - розмір пенсії для інвалідів II групи, призначеної у відповідності з цим Законом, повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 цього Закону таким інвалідам виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів знаходить, що районний суд, повно і правильно з'ясувавши всі обставини справи і застосувавши до спірних правовідносин вимоги ст.ст. 50 І 54 Закону України «Про статус І соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», досягнув правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1.

Так, очевидним вбачається те, що при обчисленні перерахунку пенсії позивача об'єктивно повинен застосовуватися показник мінімального розміру пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки на час вирішення спору іншого не встановлено. Колегія суддів знаходить правильним те, що застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 цього Закону, стосується визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, що не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, позаяк чинним законодавством не встановлено іншого, окрім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи Управління Пенсійного фонду про внесені Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і припинення дії п, 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», на увагу не заслуговують, адже не грунтуються на встановлених фактах і не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Так само колегія судців знаходить необгрунтованими доводи Управління праці про неправосудність оскаржуваної постанови, оскільки відсутність бюджетних призначень для взяття зобов'язань за судовими рішеннями щодо перерахунків компенсацій і доплат для громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, не спростовує наявності самого факту порушеного права позивача, яке об'єктивно підлягає захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Постанову суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, а апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено постанову, та не спростовує правильності висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі і Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації відхилити.

Постанову Володимирецького районного суду від 22 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: