Справа № 2а-1059/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р. < Текст >Справа № 73140/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Довгополова О.М.

суддів: Глушка І.В.,Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області на постанову Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 25.05.2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2009 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконною відмову відповідача у перерахунку розміру одноразової допомоги при народженні дитини, зобовязання відповідача провести перерахунок призначеної допомоги одноразово при народженні дитини, відповідно до ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік». При цьому заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав стало відомо із преси.

Постановою Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 25.05.2009 року позов задоволено. Відновлено позивачу строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, зобовязано відповідача провести перерахунок розміру одноразової допомоги при народженні дитини за період з серпня по 31 грудня 2007 року, відповідно до ст.12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст.62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік.

Суд виходив з того, що одноразова грошова допомога при народженні дитини позивачу була виплачена не в повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога повинна надаватись у сумі кратній 22,6 прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а позивачу виплачено допомогу в розмірі 8500 грн., тобто не в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що управління правомірно, в межах наявних фінансових ресурсів здійснювало виплати, передбачені Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у порядку, розмірі та у спосіб, визначених діючим законодавством України на момент відповідних виплат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Встановлено, позивач є матірю дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до п.13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» позивач мала право на отримання допомоги при народженні дитини в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, обовязок щодо призначення і виплати якої, за правилами ст. 5 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення

Проте статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року було установлено, що у 2007 році допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8500 гривень та передбачено, що її виплата здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, а решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 56, пункту 14 статті 71 в частині зупинення на 2007 рік дії статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Оскільки позивач народила доньку після прийняття рішення Конституційним Судом України 9 липня 2007 року, то допомога при народженні дитини повинна їй виплачуватись згідно ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обовязку на відповідача провести належне нарахування та виплату державної допомоги при народженні дитини у розмірі визначеному ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з урахуванням виплачених позивачу сум, що, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статями 195, 197 ч. 1 п. 2, ст.ст. 198, 200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського районного суду Волинської області від 25.05.2009 року по справі № 2а-1059/09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.М. Довгополов

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_3