Справа № 813/2360/14
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/2360/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 876/7456/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря – Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одрі» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одрі» до Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Одрі» (далі – ТОВ) звернулося до суду з позовом до Міністерства інфраструктури України (далі – Міністерство або Мінінфраструктури), з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.81-82 т.1), про визнання протиправним та скасування рішення, викладеного в п.2 протоколу засідання Комісії по розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволу на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування (далі – Комісія) від 07.02.2014 №31, затвердженого наказом Мінінфраструктури від 14.02.2014 №101 «Про затвердження Протоколу №31 засідання Комісії по розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволу на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування» (далі – Наказ №101), яким відмовлено позивачу у зверненні про внесення змін до функціонуючого регулярного міжнародного автомобільного маршруту Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (16-50), що проходить через пункт пропуску «Лужанка-Берегшурань» та пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Немецьке» (далі – Маршрути) та закрито зазначений маршрут (далі – Рішення №31).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що не звертався до Міністерства із заявою про внесення змін до функціонуючого регулярного міжнародного автомобільного маршруту Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (16-50), а тому відповідач з власної ініціативи розглядав вказане питання. Пунктом п.5.1 «Порядку організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 09.02.2004 №75 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.06.2004 за №759/9358; далі – Порядок №75), передбачений вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про закриття маршруту регулярних чи спеціальних регулярних міжнародних перевезень, яких не існує та в Рішенні №31 не наведено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року у справі №831/2360/14 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві, яким суд не дав належної правової оцінки. Додатково вказує, що заява позивача від 15.01.2014 про продовження дозволів з внесеними змінами на міжнародні регулярні перевезення (далі – Заява) стосувалася іншого маршруту, який проходить через пункт пропуску «Чоп-Захонь». Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (далі – Укртрансінспекція) та її територіальні органи не проводили жодних перевірок ТОВ, а в акті про проведення перевірки окремих питань діяльності Укртрансінспекції від 30.12.2013 (далі – Акт) йдеться про листи щодо надання інформації, які протиправно взяті до уваги судом. Дозволи на закриті маршрути були отримані лише 04.11.2013, а випадки про які йдеться в Акті мали місце до того. Суд не наділений повноваженнями Укртрансінспекції, а тому не може встановлювати факти порушення ТОВ законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивач 16.05.2014 звертався до Департаменту автомобільного транспорту при Міністерстві (далі – Департамент) із заявою від 15.01.2014 про продовження дозволів з внесенням змін на міжнародні регулярні перевезення пасажирів по маршруту Київ-Мадрид, а відтак у відповідача були достатні підстави для розгляду звернення позивача про внесення змін до Маршрутів. На підставі листів територіальних органів Укртрансінспекції, Актом встановлено систематичне порушення ТОВ законодавства про автомобільний транспорт, що згідно п.5.1 Порядку №75 є підставою для закриття Маршрутів. Позивач не надав суду доказів, які б спростовували зафіксовані порушення законодавства про автомобільний транспорт, чи доказів оскарження встановлених територіальними органами Укртрансінспекції порушень. Підставою для закриття Маршрутів стало виявлення технічної помилки при відкритті зазначеного маршруту, тобто підстави, яка не передбачена п.5.1 Порядку №75. Шляхи руху функціонуючих регулярних міжнародних автомобільних маршрутів Київ-Мадрид ТОВ (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (16-50 (правильно 09-00) на який 04.11.2013 видано дозвіл №0024581, терміном дії до 03.11.2018 (далі – Маршрут; Дозвіл №0024581) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс» (далі – ТОВ-1) (час відправлення з м.Київ (09-00) на який 21.12.2012 видано дозвіл №0040492 (правильний №0020492), терміном дії до 21.12.2017 (далі – Маршрут-1; Дозвіл №0020492) по території України майже повністю збігаються. Ці маршрути збігаються за початковим та кінцевим пунктом призначення. Таким чином, Маршрут, який обслуговує ТОВ на підставі Дозволу №0024581, відкрито із порушенням вимог пп.3.1.4 п.3.1 Порядку №75, щодо збереження двохгодинного інтервалу між рухом автобусів в одному напрямі. Зваживши на наявність підстави для відмови у відкритті маршруту, яка встановлена вже після його відкриття, суд вважав правомірним виправлення відповідачем допущеного порушення законодавства, шляхом закриття Маршрутів.

Повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У п.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2012 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» цей суд роз’яснив, що за змістом ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог ст.70 КАС щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Цим вимогам оскаржене судове рішення не відповідає.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім вимогам ч.3 ст.2 КАС.

Предметом доказування в адміністративних справах є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі (ст.138 КАС).

У даній справі предметом доказування є обставини щодо правомірності прийняття Комісією Рішення №31 у відповідній частині.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що пп.8 п.2 рішення Комісії, оформленого протоколом від 29.03.2013 №8, який затверджений наказом Мінінфраструктури від 30.04.2013 №281, надано ТОВ згоду на право внесення змін та продовження терміну дії дозволу на регулярному міжнародному маршруті Київ-Мадрид через Словаччину (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (09-00) терміном на 5 років (а.с.151-159 т.1).

В подальшому, 04.11.2013 ТОВ видано Дозвіл №0024581 на Маршрут, через пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Немецьке» та дозвіл №0024596 на функціонуючий регулярний міжнародний автомобільний маршрут Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (14-00) через пункт пропуску «Лужанка-Берегшурань», терміном дії до 03.11.2018 (далі – Маршрут-2; Дозвіл №0024596) (а.с.9-10 т.1).

На виконання вказаних вище дозволів лише 05.02.2014 паритетному партнеру ТОВ «Joaria-98» S.L. було видано дозвільні документи в Іспанії, та листами від 02.05.2014 повідомлено про можливість отримання таких документів в Угорщині (а.с.90-99 т.1).

В свою чергу, пп.55 п.2 рішення Комісії, оформленого протоколом від 19.11.2012 №2, який затверджений наказом Міністерства від 26.11.2012 №706, надано ТОВ-1 згоду на відкриття маршруту Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (09-30) терміном на 5 років (а.с.129-150 т.1).

На підставі указаного рішення ТОВ-1 видано Дозвіл №0020492 на Маршрут-1, через пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Немецьке» (а.с.136 т.2).

Відповідно до наказу Мінінфраструктури від 28.11.2013 №342-Г, у зв'язку з надходженням звернень Генеральної прокуратури України від 21.10.2013 щодо, зокрема, заяви ТОВ-1 від 20.11.2013 №07/2/1-р проведена перевірка окремих питань діяльності Укртрансінспекції. За результатами перевірки складено Акт (а.с.18-73 т.2).

В межах вказаної перевірки, зокрема, досліджувалось питання дотримання Укртрансінспекцією вимог законодавства під час видачі дозволів на перевезення пасажирів на маршрутах «Київ-Мадрид» та «Чернігів-Севілья» ТОВ.

За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ вимог транспортного законодавства, що підтверджується листами Управлінь Укртрансінспекції у Закарпатській та Львівській областях та у м.Києві відповідно від 13.11.2013 №559/4/98-13, від 12.11.2013 №3418/1/77-13 та від 14.11.2013 №846/10/136-13 (а.с.37 т.2).

В той же час Актом встановлено, що лише Управлінням Укртрансінспекції у Львівській області (далі – Управління) були здійснені заходи державного контролю щодо ТОВ.

Апеляційним судом отримано від Управління відповідний акт перевірки дотримання суб’єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 08.11.2013 №015090, зі змісту якого вбачається, що він не має жодного відношення до Маршруту, Дозвіл №0024581 та Маршруту-2, Дозвіл №0024596, оскільки аналізувалося порушення ТОВ законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, по іншому функціонуючому регулярному міжнародному автомобільному маршруту Київ-Мадрид (зазначено дозвіл від 15.05.2012 №019667) та за період до видачі йому вказаних вище дозволів (а.с.133 т.2).

Аналогічно, з аналізу Акту слід зробити висновок, що порушення законодавства про автомобільний транспорт, які викладені в зазначених листах Управлінь Укртрансінспекції у Закарпатській області та у м.Києві, не мають жодного відношення до Маршруту, Дозвіл №0024581 та Маршруту-2, Дозвіл №0024596.

Крім того, такі листи були складені в першій половині листопада 2013 року, а останні дозволи видані 04.11.2013.

Додатково в Акті було проаналізовано Дозвіл №0024581 та Дозвіл №0020492 (помилково вказано №0040492), встановлено, що відповідні маршрути відправляються з автостанції «Дачна» у м.Києві та шлях руху обох маршрутів по території України майже повністю збігається. З наведеного зроблено висновок, що Маршрут відкрито з порушенням вимог пп.3.1.4 п.3.1 Порядку №75 (а.с.39 т.2).

ТОВ 16.01.2014 звернулося до Департаменту із заявою від 15.01.2014 про продовження дозволів з внесенням змін на міжнародні регулярні перевезення пасажирів по маршруту Київ-Мадрид та пакетом необхідних документів (далі – Заява; а.с.160-210 т.1).

В документах зазначено, що маршрут Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (07-00) - Мадрид (09-00), проходить через пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Немецьке», при цьому, що шлях руху бажаного зміненого маршруту відповідає Маршруту, Дозвіл №0024581.

Така заява розглядалася Комісією та за наслідками розгляду прийнято Рішення №31 (пп.2 п.2 протоколу), яке затверджено Наказом №101. Відмовлено у внесенні змін до функціонуючого регулярного міжнародного автомобільного маршруту – Маршрути та закрито зазначений маршрут Київ-Мадрид (час відправлення з м.Київ (09-30) - Мадрид (16-50) у зв’язку з тим, що виявлено технічну помилку при відкритті зазначеного маршруту. Зобов’язано ТОВ повернути до Укртрансінспекції всі раніше видані дозволи для обслуговування зазначеного маршруту – Маршрути в місячний строк (а.с.41-48 т.1).

Про прийняте Рішення №31 ТОВ було повідомлено листом Міністерства від 17.02.2014 №1551/25/10-14 (а.с.7 т.1).

Загальні засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 55 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення. Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обліку та обміну визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту (частини 1, 3).

Відповідно до п.3 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 18.02.1997 №176 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) порядок організації перевезень пасажирів і багажу автомобільним транспортом встановлює Мінінфраструктури.

Згідно з п.1.5 Порядку №57 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволів на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування утворюється комісія, до складу якої входять представники Мінінфраструктури та Укртрансінспекції.

За результатами розгляду звернень перевізників Комісія приймає протокол, який затверджується наказом Мінінфраструктури.

Пунктом 2 цього Порядку визначено загальні засади організації міжнародних перевезень пасажирів.

За пп.2.7 цього ж пункту формування маршрутів міжнародних регулярних перевезень має відповідати вимогам щодо:

- задоволення попиту населення в міжнародних перевезеннях;

- визначення початкових і кінцевих пунктів в обласних центрах та великих промислових містах України;

- паритетного виконання перевезень українськими та іноземними перевізниками;

- організації відправлень автобусів з автостанцій за годинами доби та днями тижня, виходячи з розподілу попиту на перевезення та умов перетину державного кордону;

- врахування інтересів перевізників, що працюють на маршрутах.

Перелік необхідних документів для відкриття маршруту, які пасажирський перевізник подає до Мінінфраструктури, визначений пп.3.1.1 п.3.1 Порядку №75, а саме, подається заява про намір відкриття маршруту з відповідними додатками, зокрема, проект розкладу руху.

За змістом пп.3.1.4 цього ж пункту заява про намір відкриття маршруту відхиляється у разі коли час відправлення з початкової автостанції маршрутів, що збігаються за шляхом автобусів цього напрямку, відрізняються менше, ніж на 2 години.

У відповідності до змісту підпунктів 3.3.1, п.3.3.2 п.3.3 Порядку №75, внесення змін щодо функціонування маршруту (зміна схеми маршруту, розкладу руху, тарифів, перевізника) здійснюється у порядку, передбаченому для організації відкриття маршруту (п.3.1 цього Порядку). Зміни щодо функціонування маршруту, в межах терміну дії дозволу, наданого перевізнику, приймаються на підставі рішення Комісії.

Порядок та підстави закриття маршруту встановлені главою 5 Порядком №75.

Відповідно до п.5.1 вказаного Порядку рішення про закриття маршруту регулярних чи спеціальних регулярних міжнародних перевезень приймає Комісія у разі:

- відповідного звернення пасажирського перевізника з обґрунтуванням причини закриття маршруту;

- порушення вимог до організації міжнародних перевезень пасажирів (п.2 цього Порядку);

- систематичного порушення перевізником законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, підстави для закриття маршруту регулярних чи спеціальних регулярних міжнародних перевезень є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Встановлено, що підставою для закриття Маршруту та Маршруту-2 стало виявлення технічної помилки при відкритті зазначеного маршруту, тобто підстави, яка не передбачена п.5.1 Порядку №75.

Водночас, необхідно відмітити, що твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції (без аналізу самого Дозволу №0020492), про те, що шляхи руху Маршруту (а також Маршруту-2) та Маршруту-1 по території України майже повністю збігаються, є неспроможні, оскільки такі шляхи руху після м.Львів (Стрийський автовокзал) є різними (Маршрут ( і Маршрут-2) проходить через м.Мукачево (автовокзал), а відтак, з врахуванням того, що вимоги пп.3.1.4 п.3.1 Порядку №75 є перешкодою для відкриття маршруту у разі коли не збережено двохгодинного інтервалу між часом відправлення з початкової автостанції маршрутів, які повністю збігаються за шляхом автобусів цього напрямку, при відкритті Маршруту вимоги вказаної правової норми не були порушені.

При цьому, навіть за умови, коли б при відкритті Маршруту чи Маршруту-2 вимоги пп.3.1.4 п.3.1 Порядку №75 не були дотримані, в силу вимог п.5.1 цього ж Порядку, це не може бути підставою для закриття цього Маршруту.

Додатково, відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

У пунктах 69-71 цього рішення Суд зазначив, що державні органи мотивували скасування рішення 1992 року тим, що його було прийнято помилково, без урахування попередньої обіцянки про виділення цієї ж землі третім особам.

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Щодо встановлених, на думку суду першої інстанції, систематичних порушень перевізником – ТОВ законодавства про автомобільний транспорт, то крім наданого вище аналізу таких порушень та їх значення для даної справи, треба категорично констатувати, що такі порушення не були підставою для прийняття Рішення №31 та закриття Маршруту і Маршруту-2.

Разом з цим, необхідно відзначити таке.

«Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затверджений постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі – Порядок №1567) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб’єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників (п.1).

За пунктами 3, 4 цього Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За результатами планової або позапланової перевірки за місцезнаходженням суб'єкта господарювання складається акт за формою згідно з додатком 2. Акт складається у двох примірниках, кожен з яких підписується посадовими особами, що провели перевірку, та посадовою особою суб'єкта господарювання або фізичною особою - суб'єктом господарювання (далі - уповноважена особа суб'єкта господарювання). Один примірник акта передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, щодо якого було проведено перевірку, інший - до органу державного контролю. Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядоку №1567).

Подібно, відповідно до п.21 цього ж Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу (рейдова перевірка) порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

В розрізі викладеного, порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом (систематичне порушення перевізником законодавства про автомобільний транспорт), для застосування відповідних вимог п.5.1 Порядку №75, повинні бути встановлені за результатами державного контролю здійсненого посадовими особами органу державного контролю (Укртрансінспекцією та її територіальними органами), та повинні бути підтверджені відповідними актами.

Як встановлено вище, відповідні систематичні порушення ТОВ законодавства про автомобільний транспорт були встановлені судом першої інстанції на підставі листів територіальних органів Укртрансінспекції, що є неприпустимим та довільним трактуванням вимог наведеного законодавства.

При наведеному, немає також підстав вважати, що Заява ТОВ була належним чином розглянута Комісією у встановленому Порядком №75 порядку.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Згідно з ст.202 КАС підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одрі» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення, викладене у підпункті 2 пункту 2 протоколу №31 від 07 лютого 2014 року засідання Комісії по розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволу на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 14 лютого 2014року №101 «Про затвердження Протоколу №31 засідання Комісії по розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволу на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 05 жовтня 2015 року.