Справа № 12820/12/2070
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 р.Справа № 12820/12/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: представника відповідача - Краснікової О.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. по справі № 12820/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс"

до Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" звернулося до суду з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просило: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 807000003/2012/003060/2 від 23 липня 2012 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" до Харківської обласної митниці Державної митної служби України про скасування рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року позовні вимоги задоволено, а саме: скасовано рішення Харківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № 807000003/2012/003060/2 від 23 липня 2012 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Митного кодексу України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 21 червня 2012 р. до митного поста «Харків - центральний» Харківської обласної митниці декларантом ТОВ «Євро-Диліжанс» подано митну декларацію №807100000/2012/425337 від 21 червня 2012, яка стосується товару «бамбукові палички для їжі».

Товар надійшов на адресу ПП «Гешефт Плюс» за зовнішньоекономічною угодою № 260511 від 26 травня 2011р., укладеною з фірмою «Ningbo Hiking Import & Export CO/ LTD», Китай, доповненням до зовнішньоекономічного угоди № 4 від 20.11.11, інвойсом № НЗ:11ЕЬ230/2 від 20 листопада 2011 р. По даній партії товару митницею вже було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 24 лютого 2012 р. № 807000003/2012/001910/2.

На підставі вищевикладеного підрозділом митного оформлення складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 22 червня 2012 р. №807100000/2012/01626, в якій є посилання на вимоги п. 3 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, а саме: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

У зв'язку з спрацюванням профілю ризику АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками) за кодом форми контрою 121, з митного поста «Харків - центральний» до відділу митних платежів направлений запит № 2339 від 10 липня 2012 р. щодо вирішення спірного питання визначення митної вартості товару.

Під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів ТОВ «Євро-Диліжанс» митним органом відповідно до ст. 54 Митного кодексу України проведено перевірку документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю; співставлено рівні заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, в результаті чого з'ясовано, що заявлена митна вартість товару складає 0,82 дол. США/кг., а вартість подібних (аналогічних) товарів з врахуванням країни походження коливалась у межах від 2,40 до 8,12 дол. США/кг. (згідно даних, які містяться у ЦБД ЄАІС Держмитслужби України), у зв'язку з чим, митним органом проведена процедура консультації з декларантом, що підтверджується підписом декларанта ТОВ «Євро-Диліжанс» на зворотному боці декларації митної вартості №807100000/2012/428337 від 11 липня 2012 р. та на підставі п.2 ч.5 ст. 54 Митного кодексу України митниця витребувала у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, про що зроблено запис на зворотному боці ДМВ № 807100000/2012/428337 від 11 липня 2012 р. з зазначенням чіткого переліку документів, проставленням дати, посади та прізвища посадової митниці.

Декларантом позивача зроблено запис про ознайомлення з переліком витребовуваних документів 11 липня 2012 року, про що свідчить власноручний підпис.

У графі «Для відміток митного органу» Декларації митної вартості №807100000/2012/428337 від 11 липня 2012 р. зазначено, що для підтвердження заявленої вартості ТОВ «Євро-Диліжанс» необхідно надати додаткові документи: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару (з зазначенням Інтернет адреси або інших даних про джерело інформації, що дає можливість для перевірки даних митним органом); 2) копію вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; 3) інформацію про транспортні витрати від міста завантаження порту - Ningbo, Китай до місця призначення - м. Харків, Україна, яка підтверджена документально (для можливості перевірки всіх числових значень митної вартості товару). Також декларанту запропоновано подати за власним бажанням інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Судовим розглядом встановлено, що в передбачений законодавством термін декларант ТОВ «Євро-Диліжанс» не надав додаткових документів митному органу, про що було складено акт про ненадання декларантом додаткових документів у передбачений законодавством термін від 23 липня 2012 р., та в подальшому прийнято оскаржуване рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача необґрунтоване та прийняте з порушеннями діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновками суд першої інстанції стосовно того, що з аналізу вищезазначених норм права та з урахуванням висновків та мотивів скасування Вищим адміністративним судом рішення суду першої та апеляційної інстанції, які є обов'язковими для суду першої інстанції при розгляді даної справи, судом встановлено, що митний орган має право вимагати надання додаткових документів лише у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції представником відповідача не було зазначено підстав витребування додаткових документів.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Згідно ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Крім того, колегія суддів зазначає, що самі по собі відомості вказаної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної Фіскальної Служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2015р. по справі № 12820/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.