Справа № 805/2762/15-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р. Справа № 805/2762/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2015 №/2178/10/28-03-41, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року за № /2178/10/28-03-41 про збільшення суми грошового зобов'язання за січень 2015 року у розмірі 22175,00 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 11087,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податковим органом неправомірно зроблено висновок про те, що позивачем було завищено суму податкового кредиту на суму ПДВ за січень 2015 року, що призвело до заниження податкового зобов'язання в сумі 22175,00 грн.

Позивач зазначає, що податковим органом за порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України було винесено спірне податкове повідомлення - рішення від 22 квітня 2015 року за № /2178/10/28-03-41. Відповідно до якого збільшено суму грошового зобову розмірі 22175,00 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 11087,50 грн.

Зазначив, що наявне документальне підтвердження фактів здійснення підприємством господарських операцій з придбання у ДП "Донецька Залізниця", ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" та КП "Компанія" Вода Донбасу" товарів/послуг, що підтверджує право підприємства на визнання податкового кредиту в січні 2015 року в сумі 22175,00 грн, відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України. Так само всі зазначені опреції знайшли своє відображення у складі фінансової звітності за січень 2015 року, відповідно до норма ЗУ від 16.07.1999 р. № 996 ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України."

Тому, позивачем при формуванні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за січень 2015 року виконані всі приписи п.198.2 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 розділу V Податкового кодексу України.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення (а.с. 91-95), в яких зазначив, що перевіркою формування податкового кредиту за січень 2015 року встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 22175,00 грн. по податковим накладним, отриманим від ДП "Донецька залізниця", ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"та КП "Компанія" Вода Донбасу" проте, обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом, складання податкової накладної особою, що зареєстрована в установленному порядку як платник податку на додану вартість. Недотримання наведених вище положень свідчить про відсутність підстав для включення суми ПДВ, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітнього періоду. Позивачем не враховано, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента. Податковим кодексом України встановлено прямий взаємозв'язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковим зобов'язанням його контрагента: у разі недекларування податкових зобов'язань - відсутнє право на податковий кредит. На підставі викладеного просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи надане клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас" є юридичною особою, ідентифікаційний код 31279540, зареєстроване за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Володарського, 1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ( а.с. 34).

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку даних позивача задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року. За результатами перевірки складено акт від 20.03.2015 року за № 94/28-03-41-31279540, яким встановлені порушення п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту за січень 2015 року на суму ПДВ у розмірі 22175,00 грн. (а.с.67-71).

Позивачем було надано зауваження та заперечення від 06.04.2015 року № 595 на Акт за №94/28-03-41-31279540 від 20.03.2015 року (а.с.72-73), на що була отримана відповідь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 17.04.2015 року №2099/10/28-03-41-3 у відповідності до якої завищення податкового кредиту на суму ПДВ за січень 2015 року в розмірі 22175,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 22175,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплачується до загального/спеціалізованого фонду державного бюджету у розмірі 22175,00 грн. (а.с.74-75).

З урахуванням висновків акту перевірки, податковим органом було винесено спірне податкове повідомлення - рішення від 22 квітня 2015 року за № /2178/10-28-03-41 про збільшення суми грошового зобов'язання за січень 2015 року у розмірі 22175,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 11087,50 грн. (а.с.76).

13.05.2015 року позивач звернувся до Міжрегіанального головного управління ДФС зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 22.04.2015 року № /2178/10-28-03-41(а.с.77) та отримав рішення від 29.05.2015 року №13357/10/28-10-10-4-33 про залишення скарги без розгляду у зв'язку із порушенням вимог пунктів 56.3 і 56.6 ст.56 Податкового кодексу України (а.с. 80).

04.06.2015 року позивач звернувся до Міжрегіанального головного управління ДФС з повторною скаргою на податкове повідомлення-рішення від 22.04.2015 року № /2178/10-28-03-41(а.с.81-83).

22.06.2015 року надана відповідь за №15762/10/28-10-10-4-33 на повторну скаргу позивача, в якій зазначено, що скарга залишена без розгляду та повернута позивачу у зв'язку із порушенням платника податків вимог п.п.56.3 і 56.6 ст.56 Податкового кодексу України (а.с. 84).

Судом встановлено, що між позивачем та ДП "Донецька залізниця" був укладений договір про надання послуг 10.12.2014 року.

На підтвердження факту наданих та отриманих послуг між позивачем та ДП "Донецька залізниця" були складені акти виконаних робіт, акт приймання наданих послуг(а.с.44,46).

Факт оплати за отримані послуги підтверджується платіжними дорученнями банку (а.с.38,40,42).

Для формування податкового кредиту по вищевказаним операціям ДП "Донецька залізниця" було виписано позивачу податкові накладні та рахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (а.с.37,39,41,43,45,47,48).

Також, між позивачем та КП "Компанія" Вода Донбасу" був укладений договір про надання послуг від 01.01.2014 року.

На підтвердження факту оплати за надані та отримані послуги між позивачем та КП "Компанія" Вода Донбасу" наявне платіжне доручення банку (а.с.61).

Для формування податкового кредиту по вищевказаній операції КП "Компанія" Вода Донбасу" було виписано позивачу податкову накладну (а.с. 60).

Крім того, між позивачем та ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" був укладений договір про надання послуг від 01.11.2013 року.

На підтвердження факту оплати за надані та отримані послуги між позивачем та ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" наявний акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.57).

Для формування податкового кредиту по вищевказаній операції ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" було виписано позивачу податкову накладну (а.с. 56).

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 (абз. 1-3) статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Тобто, діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу наведених норм, вбачається, що діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит на підставі наступного.

Згідно п.п.201.9 ст.201 ПК України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства - постачальникі є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні, Податковий кодекс України не містить.

Оскільки, на підтвердження виконання договорів позивачем до суду надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому числі податкові накладні, платіжні доручення, акти, рахунки, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо завищення підприємством податкового кредиту на суму ПДВ за січень 2015 року в розмірі 22175,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 22175,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість, яка полягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 22175,00 грн. по взаємовідносинам з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", ДП "Донецька залізниця", КП "Компанія" Вода Донбасу".

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2015 року за № /2178/10-28-03-41 про збільшення суми грошового зобов'язання за січень 2015 року у розмірі 22175,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 11087,50 грн., винесено безпідставно та необгрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі правомірність прийняття спірного податкового повідомлення - рішення не доведена, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути з на користь позивача з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2015 №/2178/10/28-03-41 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 22 квітня 2015 року за №/2178/10/28-03-41 про збільшення суми грошового зобов'язання за січень 2015 року у розмірі 22175,00 грн. та нарахування штрафних санкції в сумі 11087,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кнауф Гіпс Донбас» суму сплаченого судового збору у розмірі 182,70 грн.

Постанова прийнята в порядку письмового провадження 23 вересня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Грищенко Є.І.