Справа № 161/5118/15-а, 2а-161/198/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 р. Справа № 876/6808/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Луцьку на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Луцьку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.04.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії про відмову йому у перерахуванні пенсії у розмірі 90% від заробітної плати та зобов'язання провести перерахунок пенсії та подальшу виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» збільшено заробітну плату працівникам прокуратури, що, на думку позивача, є підставою для перерахунку йому пенсії. Однак відповідач здійснив перерахунок пенсії, визначивши новий розмір пенсії не із 90% заробітної плати, а із розміру 80% суми заробітної плати, що на думку позивача є неправомірним.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Луцьку в частині визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії з 01.07.2012 року по 02.10.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90% заробітної плати з 01.07.2012 року згідно довідки прокуратури Волинської області № 18/348 від 15.11.2012 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% заробітної плати у відповідності до довідки прокуратури Волинської області № 18/348 від 15.11.2012 року, починаючи з 02.10.2014 року.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що розмір пенсії обчислюється за нормами Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. №505 та з урахуванням п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», чинної на час набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р. пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачу протиправно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з 01.07.2012 року в розмірі 90% від суми заробітної плати, оскільки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію. А тому, дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в розмірі 90 % від заробітної плати слід визнати протиправними.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач з жовтня 1980 року по вересень 2002 року працював в органах прокуратури Волинської області.

Наказом № 517 від 06 вересня 2002 року звільнений з органів прокуратури за власним бажанням і на підставі ст.50 Закону України «Про прокуратуру» йому призначено пенсію за вислугу років з розрахунку 90 відсотків від розміру середньомісячного грошового утримання.

13.02.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Луцьку щодо перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (а.с. 11).

Однак листом УПФ в м.Луцьку № 120/П-01 від 02.03.2015 року заявнику відмовлено в перерахунку пенсії з тих підстав, що йому було проведено перерахунок пенсії з розрахунку 80% від заробітної плати з 01.07.2012 року (а.с. 12 ).

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (далі - Закон №1789) в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону №1789 в редакції Закону №3668, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються частинами 13, 18 статті 50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону №3668 чи Закону №1166-VII змін не зазнали.

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону №1789, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону №1789, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом №3668 та Законом №1166-VII зміни до ст. 50-1 Закону №1789 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частинами 13, 18 ст. 50-1 Закону №1789, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668 та Законом №1166-VII не зазнали.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України, повинна враховуватись судами.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_1 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії позивачу у розмірі 90% від суми заробітної плати з 02.10.2014 року.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Луцьку залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року у справі №161/5118/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний