Справа № 815/5736/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5736/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

при секретарі судового засідання - Вишневській А.В.

за участю представників:

апелянта - Мазур Н.С.,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення від 28.05.2014 року №4699-15, №4698-15, №4700-15 та зобов'язання вчини ти певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є фізичною особою - підприємцем та була зареєстрована Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.02.2000 року за №2010459.

21.02.2000 року була занесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПІ у Київському районі м. Одеси та отримала довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1. Позивач з 01.01.2012 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а саме отримала свідоцтво серії НОМЕР_2 платника єдиного податку 2 групи.

20.08.2014 року на адресу Позивача надійшли податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року №4699-15; №4698-15 та №4700-15, кожним з яких нарахована сума земельного податку з фізичних осіб у розмірі 24230,05 гривень.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішенням оскільки вважає, що в частині внесення плати за землю по земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутній обов'язок щодо її сплати, оскільки ще з 06.11.2010 року договір оренди цієї земельної ділянки між позивачем та Одеською міською радою був припинений у зв'язку із закінченням строку його дії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року №4699-15, №4698-15, №4700-15. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем та була зареєстрована Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.02.2000 року за №2010459.

21.02.2000 року була занесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПІ у Київському районі м. Одеси та отримала довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1.

Позивач з 01.01.2012 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а саме отримала свідоцтво серії НОМЕР_2 платника єдиного податку 2 групи.

20.08.2014 року на адресу Позивача надійшли податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.05.2014 року №4699-15; №4698-15 та №4700-15, кожним з яких нарахована сума земельного податку з фізичних осіб у розмірі 24230,05 гривень.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, в зв'язку із чим судова колегія вважає оскаржуване рішення законним та таким, що не підлягаю скасуванню, виходячи з наступного.

18.04.2005 року у власність ОСОБА_4 перейшло 54/1000 частини нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування, внесеного до Реєстру за №1125 (посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В.) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "ОМБТІ та РОН" за №7033837 від 18.04.2005 року.

07.11.2006 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 уклала договір із Одеською міською радою на дольову участь у землекористуванні №4054, за умовами якого ФОП ОСОБА_4 протягом 2006-2010 років сплачувала орендну плату у розмірі 5888,64 гривні на рік, як землекористувач. У 2010 році договір за №4054 від 07.11.2006р. припинив свою дію на підставі закінчення терміну, на який він був укладений. При цьому, Одеська міська рада відмовилась пролонгувати дію зазначеного договору, про що склала відповідний лист заперечення від 06.10.2011р. №01-27/К-38-1070-04. Таким чином, Позивач з 06.11.2010 року втратив свій статус платника орендної плати за користування земельною ділянкою.

В період з 2011 року по 2014 рік, ФОП ОСОБА_4 продовжувала здійснювати сплату спочатку орендної плати за земельну ділянку а потім земельний податок та подавала відповідну звітність: у податковій декларації за 2011 рік (що була подана 28.01.2011р.) був зазначений розмір орендної плати 7385,11 гривень; у податковій декларації за 2012 рік (що була подана 24.01.2012р.) був зазначений розмір земельного податку 10359 гривень; у податковій декларації за 2013 рік (що була подана 28.01.2013р.) був зазначений розмір земельного податку 10359 гривень.

Факт здійснення оплати орендної плати та земельного податку підтверджується квитанціями від 14.02.2012 року, 13.03.2012 року, 11.05.2012 року, 18.06.2012 року, 12.07.2012 року, 02.08.2012 року, 20.09.2012 року, 12.10.2012 року (усі на суму 863,25 гривень), 11.12.2012 року на суму 1726,5 гривень, 21.02.2013 року на суму 5179,5 гривень та 15.07.2013 року на суму 5179,00 гривень.

Надалі позивачем були подані уточнюючі розрахунки за 2012 та 2013 роки (прийняті ДПІ 21.02.2014 року), в яких земельний податок до сплати був зазначений у розмірі 0 гривень. При цьому, 23.06.2014 року до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси були подані 2 заяви про переведення переплати по земельному податку ФОП ОСОБА_4 у загальному розмірі 20000 гривень на інші види платежів (податок з доходів фізичних осіб, єдиний податок, єдиний соціальний внесок).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми діючого законодавства судова колегія вважає за необхідне наголосити, що позивач фактично використовує земельну ділянку, на якій розміщено нерухомість, що здається ним в оренду, для ведення підприємницької діяльності, оподаткування результатів якої здійснюється за спрощеною системою, а тому, зобов'язання зі сплати земельного податку за земельну ділянку, прилеглу до цього приміщення у позивача відсутнє.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно пп. 14.1.72 ст. 14 Податкового Кодексу України, земельний податок - це обов'язків платіж, який стягується з власників земельних ділянок.

Пунктом 274.1 ст.274 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Згідно ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Пунктом 4 ч.1 ст. 297 Податкового кодексу України встановлено що, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Так позивач є платником єдиного податку відповідно до положень Указу Президента України № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Статтею 6 зазначеного Указу встановлено, що суб'єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема плати (податку) на землю.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 № 507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 03.07.1998 № 727», суб'єкт малого підприємства, який згідно із абзацом 5 статті 6 не є платником плати (податку) на землю, звільняється від плати (податку) на землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про плату за землю» (Закон № 2535-ХII) об'єктом плати на землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або у користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Частиною 3 статті 14 зазначеного Закону встановлено, що нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться органами державної податкової служби , які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу.

Разом із тим статтею 15 Закону передбачено, що власники землі та користувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності, сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.10.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин