Справа № 815/6038/15
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/6038/15

Справа № 815/6038/15

У Х В А Л А

12 жовтня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної інспекції геології та надр України про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року №500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року та зобов’язання Державну інспекцію геології та надр України поновити дію спеціального дозволу №3796 від 30.12.2005 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної інспекції геології та надр України про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року №50 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року та зобов’язання Державну інспекцію геології та надр України поновити дію спеціального дозволу №3796 від 30.12.2005 року.

Згідно частини 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, а якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення її без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов’язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов’язків.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач оскаржує наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року №500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року. Разом з тим, позивач подав до суду клопотання про поновлення строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначив, що ТОВ «Сілікат ЛТД» не отримував завірену належним чином копію спірного наказу про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, виданого Міністерства охорони навколишнього природного середовища України. Також позивач зазначає, що про наявність спірного наказу підприємству стало відомо випадково у серпні 2015 року від контрагентів, у зв'язку з чим позивач звернувся до Державної інспекції геології та надр України з вимогою надіслати наказ і 29.08.2015 року позивач отримав по факсу копію наказу №500 від 05.11.2010 року. Ознайомившись з текстом, позивач вирішив звернутися до суду.

Інших підстав вважати поважними причини пропуску звернення позивача із даним адміністративним позовом у справі №815/6038/15 позивачем не зазначено та з матеріалів адміністративного позову не вбачається.

Судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у справі №815/5465/2012 адміністративний позов ТОВ “СІЛІКАТ ЛТД” до Державної служби геології на надр України, Міністерства екології та природних ресурсів України про скасування наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №500 від 05.11.2010р. в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ “Сілікат” №1748 від 12.02.1999р., змінений на №3796 від 30.12.2005р. та зобов’язання Державну служби геології на надр України поновити дію спеціального дозволу №1748 від 12.02.1999р., змінений на №3796 від 30.12.2005р. - залишений без розгляду, у зв’язку з повторним не з’явленням позивача до судового засідання без поважних причин.

Також судом встановлено, що згідно Указу Президента України від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади утворено Міністерство екології та природних ресурсів, державну екологічну інспекції України, Державну службу геології та надр України, реорганізувавши Міністерство навколишнього природного середовища України.

Відповідно до п. 4 цього Указу затверджено схему організації центральних органів виконавчої влади згідно якої Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади та підпорядковане Міністерству екології та природних ресурсів України.

Згідно п. 5 Указу міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Центральні органи виконавчої влади, на які цим Указом покладені функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, виконують повноваження у визначених сферах компетенції відповідних органів, що ліквідуються згідно з цим наказом.

Таким чином Міністерство екології та природних ресурсів є правонаступником Міністерства навколишнього природного середовища України.

Отже, при зверненні до суду у вересні 2012 року з адміністративним позовом до Державної служби геології на надр України, Міністерства екології та природних ресурсів України про скасування наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ “Сілікат” №1748 від 12.02.1999 р., змінений на №3796 від 30.12.2005 р. та зобов’язання Державну служби геології на надр України поновити дію спеціального дозволу №1748 від 12.02.1999 р., змінений на №3796 від 30.12.2005 р., позивачу вже було відомо про наявність спірного наказу №500, виданого Міністерством охорони навколишнього природного середовища України (назва міністерства станом на листопад 2010 року).

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про те, що до 29 серпня 2015 року йому було не відомо про існування наказу Міністерства охорони навколишнього середовища №500 від 05.11.2010 року безпідставними та необґрунтованими, а тому відсутні підстави для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом поважними.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної інспекції геології та надр України про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року №500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року та зобов’язання Державну інспекцію геології та надр України поновити дію спеціального дозволу №3796 від 30.12.2005 року, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7-14, 99; 100; 133; 155; 160; 165; 186; 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілікат ЛТД» до Державної інспекції геології та надр України про скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2010 року №500 в частині анулювання спеціального дозволу на користування надрами ВАТ «Сілікат» за № 3796 від 30.12.2005 року та зобов’язання Державну інспекцію геології та надр України поновити дію спеціального дозволу №3796 від 30.12.2005 року - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачеві, що залишення позовної заяви без розгляду, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук