Справа № 759/1890/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/1890/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кириленко Т.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви, що подана 18.12.2014, і щодо неприйняття законного і обґрунтованого рішення щодо проведення перерахунку розміру його основної та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у відповідності до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі яка постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС інваліду 3-ї групи (1-я категорія) у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком (основний розмір пенсії) та 50 % від мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія за шкоду здоров'я); стягнути на його користь з відповідача недоплату основного розміру його пенсії, що складає з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 51 815, 40 грн.; стягнути на його користь з відповідача недоплату додаткової пенсії за шкоду здоров'ю, що складає з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 2 271, 60 грн.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2015 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є особою, віднесеною до категорії 1, інвалідом ІІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

З 01.09.2014 позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії ІІІ групи інвалідності, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інвалід ІІІ групи ліквідатор аварії на ЧАЕС 1 категорії.

ОСОБА_2 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва із заявою, в якій просив: здійснити йому нарахування та виплатити з 01.01.2014 державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва від 25.12.2014 № 737/08/Б-647 відмовлено позивачу в перерахунку та виплаті пенсії, посилаючись на те, що у зв'язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VII, що набрав чинності 03.08.2014 Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначити порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджено з функціями Уряду України, а тому вважає, що позивачу правомірно призначена та виплачується державна, додаткова пенсія в порядку та розмірах, передбачених постановами КМ України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва правомірно призначена та виплачується позивачу державна та додаткова пенсія, в порядку та розмірах, передбачених постановами КМ України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва протиправно відмовило позивачу в нарахуванні та виплаті з 01.01.2014 по 31.12.2015 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Абзацем 4 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 цього ж Закону розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи інвалідності, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. ст. 50, 54 вказаного Закону.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014, в редакції від 03.08.2014 № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що з 03.08.2014 розміри пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежуються вимогами Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України від 03.08.2014.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва з 01.09.2014, тобто після набрання чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України від 03.08.2014, дії відповідача по нарахуванню та виплаті йому пенсії та додаткової пенсії за шкоду здоров'ю за цей період відповідають діючому законодавству, а тому законних підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу та стягнення недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за 2014 рік немає, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь недоплаченої пенсії за період з 01.01.2014 до 03.08.2014, тобто до набрання чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 в редакції Закону України від 03.08.2014 задоволенню не підлягають, оскільки в той час позивач на обліку у відповідача не перебував.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.