Справа № 2а-6048/09
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 р. < Текст >Справа № 82864/09/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Довгополова О.М.

суддів: Глушка І.В., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою

департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В И В :

26 травня 2009 року позивач звернулася до суду з позовом до суду про стягнення з відповідача недоплаченої одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 1308,4 грн., стягнення з відповідача недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 09.07-31.12.2007 року в сумі 1933,91 грн., стягнення з відповідача недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 22.05-31.12.2008 року в сумі 3050,49 грн. При цьому заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав стало відомо із преси.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2009 року позов задоволено частково: поновлено строк позивачу звернення до суду, визнано дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування» неправомірними, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 09.07.2007 року-31.12.2007 року включно.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову в цій частині, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в іншій частині постанову залишити без змін.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відмову її задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, позивач є матірю дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснювала догляд за ним до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» позивач мала право на отримання допомоги при народженні дитини в сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини, обовязок щодо призначення і виплати якої, за правилами ст. 5 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення

Проте статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року було установлено, що у 2007 році допомога при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі 8500 гривень та передбачено, що її виплата здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, а решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимоги позивачки щодо стягнення на її користь недоплаченої при народженні дитини одноразової допомоги задоволенню не підлягають, оскільки департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області, здійснивши її виплату у розмірі 8500 грн., діяв правомірно та на підставі чинних положень ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Також, судом було встановлено, що виплата позивачеві такої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснювалася у розмірах, менших, ніж передбачено законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі Закон № 2240) позивач мала статус застрахованої особи, а тому допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна була їй надаватись згідно з цим Законом.

Відповідно до ст.43 Закону № 2240 допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яке має преюдиціальне значення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» у частині зупинення на 2007 рік дії, зокрема, ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», якою визначено розмір зазначеної допомоги, а тому з цієї дати відновлено дію ст.43 вказаного Закону.

При цьому суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем річного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, наполягання відповідача на відмові у позові на цій підставі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за період за 2007 рік.

Неврахування наведеного є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що з 1 січня 2008 року дорівнює різниці між 50 відсотками, з 1 січня 2009 року 75 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Дані положення Закону «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 неконституційними не визнані.

Встановлено, що у період 01.01.2008 року 31.12.2008 року (згідно заявлених вимог) щодо позовних вимог здійснити перерахунок належної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку управління праці діяло відповідно до наведених положень закону, його дії є правомірними, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Позовна вимога у частині стягнення з відповідача конкретних сум спірних виплат задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» позивач має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а тому захист такого порушеного права полягає у зобовязанні відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

Таким чином, суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для її скасування.

Керуючись статтями 99,100, 195, 197 ч. 1 п. 2, 198, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області задовольнити, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2009 року у справі № 2-а-6048/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_3