Справа № 352/1149/15-а
Суддя: Струтинський Р. Р.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/1149/15-а
Провадження № 2-а/352/54/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб ДВС Івано-Франківського МУЮ стало причиною тривалого невиконання рішення суду у справі № 2-826/11 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 86751 грн. 60 коп., чим порушено права та інтереси позивача. Так, виконавче провадження № 30305774 від 12.12.2011 року за виконавчим листом Тисменицького районного суду від 08.12.2011 року у справі № 2-826/11 безпідставно не виконувалось 3 роки 9 місяців 25 днів. Відповідно до повідомлення боржника ОСОБА_2 від 04.07.2012 року у останньої були кошти на рахунку в «Укрпромбанку». Повідомленням від даного банку від 19.09.2012 року в становлено, що 20.01.2011 року ОСОБА_2 за своєю заявою перевела ці кошти в інший банк, тобто надала державному виконавцю неправдиву інформацію. Однак, на даний час діяла постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_2, оскільки з 04.12.209 року по 30.06.2011 року ВДВС Івано-Франківського МУЮ виконував рішення Тисменицького районного суду у справі № 2 - 118/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 78294 грн. Виконавче провадження № 16227877 по виконанню виконавчого листа Тисменицького районного суду у справі № 2-118/09 не було виконано. Своєю заявою вона просила ВДВС розшукати кошти боржника ОСОБА_2, проте кошти не розшукані і по даний час. Також державний виконавець 30.03.2012 року склав акт опису і арешту майна боржника по АДРЕСА_1, проте засіданням комісії з питань захисту прав дитини відмовлено ВДВС в наданні дозволу на відчуження даного будинку. Відповідно до цього акту будь - яке рухоме майно, на яке може бути звернено стягнення, в будинку боржника відсутнє та державний виконавець самостійно визнав майно, що було в будинку майном батька боржника. Разом з тим, державний виконавець не включив до акту опису і арешту майна баню та сарай, проте ці об»єкти є відокремлені від основного будинку та могли підлягати реалізації окремо від будинку. В постанові Івано-Франківського міського суду від 13.03.2013 року зазначено, що боржник пропонувала в рахунок стягнення заборгованості звернути стягнення на земельну ділянку. Повну інформацію про землю вона особисто надала державному виконавцю та начальнику ВДВС Івано-Франківського МУЮ, однак останні не вчинили дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а значить вчинили бездіяльність. Крім того, боржник ОСОБА_2 з 2008 року була директором туристичної фірми та отримувала доходи, проте знову ж державний виконавець не звернув стягнення на заробітну плату останньої. Таким чином, відповідач свою бездіяльністю порушує норми Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів. Просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що на виконанні у ВДВС Івано-Франківського МУЮ знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду № 2-826 від 08.12.2011 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 86751 грн. 60 коп. Згідно відповіді банківських установ всі рахунки боржника були закриті до відкриття виконавчого провадження по справі. При проведенні виконавчих дій було складено акт опису й арешту домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_2, інше майно виявлено не було. Згідно відповіді відділу держземагенства та інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку в с.Угориники Івано-Франківської міської ради, на яку накладено арешт, інші земельні ділянки не зареєстровано. Згідно відповідей ДПС України, то інформація про джерела отримання доходів боржника відсутня. Крім того, станом на 07.10.2015 року боржником ОСОБА_2 виконано в повному обсязі виконавчий лист Тисменицького районного суду № 2-826 від 08.12.2011 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 86751 грн. 60 коп. Виконавче провадження ВП № 30305774 закінчено згідно п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 07.10.2015 року. Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справ та зібрані по ній докази, судом встановлено, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до Законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" державна виконавча служба є органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні.

На виконанні у ВДВС Івано-Франківського управління юстиції знаходилося виконавче провадження щодо примусового виконання листа Тисменицького районного суду №2-826 від 08.12.2011р. про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 86751,60 грн.

Згідно ч 1. статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно довідки представника ліквідатора ТзОВ «Укрпромбанк» в Івано-франківської області від 27.09.2012 року всі рахунки боржника були закриті до відкриття виконавчого провадження. Тобто державним виконавцем не допущено порушення вимог ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1, ч. 2 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

При проведенні виконавчих дій відповідачем було складено акт опису й арешту домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_2, інше майно виявлено не було, що підтверджується складеними актами державного виконавця. Тобто державним виконавцем не допущено порушення вимог ч.1, ч. 2 статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповіддю відділу держземагенства та інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку в с. Угорники Івано-Франківської міської ради, на яку накладено арешт, інші земельні ділянки не зареєстровано.

Згідно відповіді ДПС України інформація про джерела отримання доходів Боржника ОСОБА_2 відсутня.

Станом на 07.10.2015 року боржником ОСОБА_2 виконано в повному обсязі виконавчий лист Тисменицького районного суду №2-826 від 08.12.2011р. про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 86751,60 грн. Виконавче провадження ВП №30305774 закінчено згідно п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 07.10.2015 року.

Щодо тривалості виконання виконавчого провадження та порушення вимог статті 30 ЗУ «Про виконавче провадження», то судом враховано, що виконавче провадження було зупинено на період розгляду Тисменицьким районним судом заяви про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення. Боржником оскаржувався в Тисменицькому районному суді акт опису й арешту майна, складений при проведенні виконавчих дій. Також враховано період розгляду звернень до органу опіки й піклування про надання дозволу на реалізацію домоволодіння. Крім того, Івано-Франківським міським судом розглядались подання про обмеження у праві виїзду за кордон боржника. Також в межах виконавчого провадження стягувачем подавалась апеляційна скарга на ухвалу Івано-Франківського міського суду про відмову у обмеженні у праві виїзду, та оскаржувалося в Івано-Франківському міському суду рішення органу опіки і піклування про відмову у наданні дозволу на реалізацію домоволодіння, у вказаних судових провадженнях представник ДВС залучався як сторона. До причин тривалості виконання виконавчого провадження можна віднести і те, що стягувачем в межах виконавчого провадження було подано значну кількість заяв, запитів, звернень, скарг до відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ та Головного управління юстиції в Івано-Франківській області. Також необхідно врахувати, що боржник ОСОБА_2 не ухилялась від оплати боргу і зобов'язувалась його сплатити частинами, всього нею здійснено 32 платежі, що також перешкоджало завершити виконавче провадження в межах строків передбачених статтею 30 ЗУ Про виконавче провадження».

Враховуюче вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 30, 49, 52, 63 ЗУ Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 158, 159-163, 167 КАС Укаїни, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС - з дня складення в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб"єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п"ятиденного строку з моменту отримання суб"єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий Р.Р.Струтинський