Справа № 596/719/15-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/5582/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 р. позивач звернувся в суд із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання неправомірними дії та зобов`язання призначити пенсію, із зменшенням пенсійного віку на 10 років, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 27.02.2015 року.
Позовні вимоги мотивує тим, що він, будучи ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році ІІ категорії, має право на пільгову пенсію по віку, передбачену ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05.05.2015 р. позов задоволено; дії управління Пенсійного фонду в Гусятинському районі Тернопільської області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - визнано протиправними; зобов`язано управління Пенсійного фонду в Гусятинському районі Тернопільської області призначити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 27 лютого 2015 року.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем невірно відмовлено у призначенні пенсійного забезпечення позивачу і він має право на призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який за представленими суду матеріалами працював у зоні відчуження з 20.12.1986 року по 08.03.1987 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Як на доводи апеляційної скарги пенсійний фонд посилається на те, що позивач звернувся до них із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням положень ст. 55 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак не додав усіх необхідних первинних документів які містять інформацію про періоди роботи в зоні відчуження. Тому, відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України спір вирішено в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 виданому 15 січня 1993 року, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Як вірно встановлено судом першої інстанції факт перебування позивача в зоні відчуження підтверджується архівною довідкою від 08.10.2014 року, в якій зазначено, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 20.12.1986р. (наказ №230) по 08.03.1987р. (наказ №66). Також дані про його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС містяться у військовому квитку та довідці військової частини. Зокрема у військовому квитку зазначено, що він з 20.12.1986р. по 8.03.1987р. знаходився в секторі №2 по наданні допомоги в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Крім того у довідці військової частини зазначено, що позивач - ОСОБА_1 з 20.12.1986р. по 08.03.1987р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вищезазначені документи підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів бере до уваги наступні обставини.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема : учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Відповідно до ст.10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
В силу абз.1 ст.15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Статтею 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи регламентовано порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
В контексті даних норм Закону, судом першої інстанції вірно встановлено на підставі наявних у матеріалах справи належних та допустимих письмових доказів, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його віднесено до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , яке відповідає вимогам, встановленим п.п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Тому, в даному випадку суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у позивача - наявні необхідні документи (які колегія суддів вважає достатніми для призначення пенсії).
Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсійного забезпечення позивачу і ОСОБА_1 має право на призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який за представленими суду матеріалами працював у зоні відчуження у період з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року.
Як наслідок, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та правомірно задоволенні судом першої інстанції.
Таким чином, перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області - залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05.05.2015 року у справі №596/719/15-а без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

А.М. Ліщинський