Справа № 750/5943/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5943/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі за текстом - «Управління») та про зобов'язання здійснити нарахування та виплату 9 824 грн. 33 коп. компенсації втрати частини пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції не звернув увагу та не дав належної оцінки наступним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року було зобов'язано Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2013 р. державу зобов'язано виконати ряд рішень національних судів, у тому числі і назване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 р.

26 червня 2014 року Міністерством юстиції України позивачеві було виплачено 75 443 грн. 49 коп.

У жовтні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, у якій зокрема, просила стягнути на її користь шкоду, завдану несвоєчасним виконанням постанови від 02.02.2011 р., у тому числі 9 824 грн. 33 коп. компенсації втрати частини пенсії.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Проте позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства лише 17 червня 2015 року, тобто з пропущенням встановленого частиною 2 статті 99 КАС України строку для звернення до адміністративного суду.

Та обставина, що позивач у травні 2015 році зверталась до начальника Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати, не перериває та не зупиняє строків звернення до суду, який повинен обчислюватись з часу фактичного порушення прав та інтересів позивача, тобто з дати здійснення з порушенням строків виплати пенсії, а не з часу звернення позивача до відповідача з відповідною скаргою.

Помилковим є твердження ОСОБА_2 про те, що компенсація за несвоєчасну виплату пенсії є складовою такої пенсії, а відтак спори щодо її виплати не можуть бути обмежені будь-яким строком.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 р. № 1058-IV визначає пенсію, як щомісячну пенсійну виплату в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 р. № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно статті 3 названого Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Із наведеного випливає, що пенсія та компенсація втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків її виплати є різними за своєю правовою природою виплатами.

У зв'язку з наведеним, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки зазначені приписи встановлюють строки виплати нарахованих пенсій за минулий час і не визначають строки виплати компенсації частини доходів.

Наслідком пропущення строку звернення до суду, за приписами статті 100 КАСУ, є залишення позову без розгляду.

З огляду на те, що колегією суддів не встановлено підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та враховуючи дату подачі адміністративного позову, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 157, 160, 198, 203, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2015 року скасувати.

Адміністративний позов залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 06 жовтня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.