Справа № 159/173/15-а 2-а/159/24/15
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 876/4645/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року по справі № 159/173/15-а, 2-а/159/24/15 за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати недійсним рішення Ковельської міської ради №63/25 від 11.12.2014 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови йому у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним рішення Ковельської міської ради №63/5 від 27.11.2014 року «Про тимчасове призупинення прийняття рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у жовтні 2014 року звернувся до відповідача Ковельської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1000 кв.м. на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

11 грудня 2014 року відповідачем прийнято рішення №63/25 "Про розгляд звернень громадян", яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення указаної земельної ділянки. Підставою відмови стало рішення Ковельської міської ради №63/5 "Про тимчасове призупинення рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок" від 27 листопада 2014 року.

Суд першої інстанції відмовляючи в позові, виходив з того, що рішення міська рада прийняла в межах наданих їй повноважень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи, як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, ні Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ні в Земельному кодексі України не міститься норма, яка б надавала можливість органам місцевого самоврядування встановлювати обмеження щодо реалізації законних прав, в т.ч. права власності на земельну ділянку.

Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування не можуть скасовувати чи обмежувати права громадян, які надані Конституцією України та чинним законодавством України, в т.ч. і право власності на землю.

Отже, при приймаючи рішення №63/5 від 27.11.2014 року «Про тимчасове призупинення прийняття рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок» Ковельська міська рада перевищила свої повноваження.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради №63/25 від 11.12.2014 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Абзацом першим частини 7 статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час звернення позивача зі згаданим клопотанням, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дана норма містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підставою відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки стало рішення Ковельської міської ради №63/5 "Про тимчасове призупинення рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок" від 27 листопада 2014 року.

Однак, дане рішення міської ради не має відношення до переліку обставин, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, які впливають на невідповідність місця розташування земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що саме рішення міської ради №63/5 "Про тимчасове призупинення рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок" від 27 листопада 2014 року не може бути підставою для відмови, оскільки така підстава і такий документ не охоплюється ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання недійсними рішення Ковельської міської ради №63/25 від 11.12.2014 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 орієнтовною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та рішення Ковельської міської ради №63/5 від 27.11.2014 року «Про тимчасове призупинення прийняття рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 197, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2015 року по справі № 159/173/15-а, 2-а/159/24/15 - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним рішення Ковельської міської ради №63/25 від 11.12.2014 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 орієнтовною площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати недійсним рішення Ковельської міської ради №63/5 від 27.11.2014 року «Про тимчасове призупинення прийняття рішень міської ради щодо надання (відведення) земельних ділянок».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич