Справа № 821/4925/14
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/4925/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Яковлева Ю.В.

- Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держземагентства у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року по справі за адміністративним ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Херсонській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про визнання протиправною відмови, скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

24.12.2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Херсонській області ( далі - Держземагенство), у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог від 10.03.2015 року просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Херсонській області в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з мотивів, викладених у листі №19-21-0.102-1374/15-14-СГ від 19.06.2014 р.;

- зобов'язати ГУ Держземагентства у Херсонській області розглянути клопотання від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства, в порядку встановленому ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України;

- скасувати накази ГУ Держземагентства у Херсонській області №21-637/18-14-СГ від 20.06.2014 року, № 21-768/18-14-СГ від 07.07.2014 року, якими було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_12;

- скасувати п. 2 наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області №21-2176/18-14-СГ від 31.12.2014 р. "Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам земельних ділянок у власність", в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам: ОСОБА_3 (кадастровий номер - НОМЕР_11), ОСОБА_4 (кадастровий номер - НОМЕР_1), ОСОБА_5 (кадастровий номер - НОМЕР_2), ОСОБА_6 (кадастровий номер - НОМЕР_9), ОСОБА_7 (кадастровий номер - НОМЕР_3), ОСОБА_8 (кадастровий номер - НОМЕР_12), ОСОБА_9 (кадастровий номер - НОМЕР_4), ОСОБА_16 (кадастровий номер - НОМЕР_8), ОСОБА_15 (кадастровий номер - НОМЕР_10), ОСОБА_12 (кадастровий номер - НОМЕР_7), ОСОБА_13 (кадастровий номер - НОМЕР_5) та ОСОБА_14 (кадастровий номер - НОМЕР_6).

- скасувати п. 3 наказу ГУ Держземагентства у Херсонській області №21-2176/18-14-СГ від 31.12.2014 р. "Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам земельних ділянок у власність", в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів громадянам: ОСОБА_3 (кадастровий номер - НОМЕР_11), ОСОБА_4 (кадастровий номер - НОМЕР_1), ОСОБА_5 (кадастровий номер - НОМЕР_2), ОСОБА_6 (кадастровий номер - НОМЕР_9), ОСОБА_7 (кадастровий номер - НОМЕР_3), ОСОБА_8 (кадастровий номер - НОМЕР_12), ОСОБА_9 (кадастровий номер - НОМЕР_4), ОСОБА_16 (кадастровий номер - НОМЕР_8), ОСОБА_15 (кадастровий номер - НОМЕР_10), ОСОБА_12 (кадастровий номер - НОМЕР_7), ОСОБА_13 (кадастровий номер - НОМЕР_5) та ОСОБА_14 (кадастровий номер - НОМЕР_6).

- зобов'язати ГУ Держземагентства у Херсонській області виключити інформацію з Державного земельного кадастру, яка внесена на підставі прийняття наказу №21-2176/18-14-СГ від 31.12.2014 р. "Про затвердження проектів землеустрою та надання громадянам земельних ділянок у власність" про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянам: ОСОБА_3 (кадастровий номер - НОМЕР_11), ОСОБА_4 (кадастровий номер - НОМЕР_1), ОСОБА_5 (кадастровий номер - НОМЕР_2), ОСОБА_6 (кадастровий номер - НОМЕР_9), ОСОБА_7 (кадастровий номер - НОМЕР_3), ОСОБА_8 (кадастровий номер - НОМЕР_12), ОСОБА_9 (кадастровий номер - НОМЕР_4), ОСОБА_16 (кадастровий номер - НОМЕР_8), ОСОБА_15 (кадастровий номер - НОМЕР_10), ОСОБА_12 (кадастровий номер - НОМЕР_7), ОСОБА_13 (кадастровий номер - НОМЕР_5) та ОСОБА_14 (кадастровий номер - НОМЕР_6).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова Держземагенства у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства згідно наданого ним графічного матеріалу бажаного місця розташування земельної ділянки разом з колективним клопотанням, є неправомірною. Позивач звернувся до Держземагенства раніше, ніж треті особи по справі, але право на розробку проектів землеустрою надано останнім, що порушує права позивача. Також позивач вважає, що оскаржувана відмова Держземагентства, викладена у листі №19-21-0.102-1374/15-14-СГ від 19.06.2014 року підписана не уповноваженою посадовою особою.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що діяв на підставі закону та в межах наданих повноважень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Держземагентства у Херсонській області в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з мотивів, викладених у листі №19-21-0.102-1370/15-14-СГ від 19.06.2014 р. Зобов'язано ГУ Держземагентства у Херсонській області повторно розглянути клопотання від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, в порядку встановленому ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 та Головне управління Держземагентства у Херсонській області подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просили скасувати постанову суду першої інстанції.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2014 року ГУ Держземагентства в Херсонській області отримало від позивача клопотання від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га, із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства.

До вказаного клопотання додано графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки (фрагмент кадастрової карти) з визначенням бажаного місця розташування земельної ділянки за межами с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області, орієнтованою площею 24,0 га.

19.06.2014 року ГУ Держземагентства в Херсонській області листом за №19-21-0.102-1370/15-14-СГ відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки, оскільки на зазначену на викопіюванні земельну ділянку раніше вже були видані іншим громадянам накази про дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмова ГУ Держземагентства в Херсонській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства не є правомірною, оскільки не містить будь-яких посилань на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, відповідач мав надати позивачу можливість усунути недоліки в його клопотанні. У зв'язку з цим ГУ Держземагентства в Херсонській області має повторно переглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, в порядку встановленому ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд зазначив, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту, яка викладена у листі від 19.06.2014р., підписана уповноваженою особою. Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскільки позивач не є суб'єктом правовідносин, внаслідок яких відповідачем прийняті накази про надання дозволу та затвердження проектів землеустрою про відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_12, він не вправі їх оскаржити.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 ЗК України, зокрема -

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (абз.1 ч.6 ст.118 ЗК України);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Таким чином, надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у порядку безкоштовної приватизації.

З матеріалів справи вбачається та вже було зазначено вище, при розгляді ГУ Держземагентства в Херсонській області клопотання позивача від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га (надалі Клопотання), із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства та доданого до нього викопіювання земельної ділянки щодо бажаного місця розташування орієнтованою площею 24,0 га, виявлено, що відносно земельної ділянки орієнтованою площею 24,0 га вже були видані іншим громадянам накази про дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, що стало підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З графічного матеріалу доданого до клопотання вбачається, що позивачем надано графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки за межами с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області, орієнтованою площею 24,0 га без визначення на ньому бажаного місця розташування земельної ділянки площею 2,0 га.

Надання позивачем в такому вигляді графічного матеріалу бажаного місця розташування земельної ділянки обумовлено, одночасним зверненням колективу громадян у кількості 12 осіб, серед яких є позивач, до Держземагентства з клопотанням від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проектів землеустрою по відведенню безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства єдиним масивом позначеним на графічних матеріалах орієнтованою площею 24,0 га відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.10 Закону України «Про особисте селянське господарство».

Згідно ст.1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч.4 ст.10 Закону України «Про особисте селянське господарство» встановлено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень сприяють особистим селянським господарствам, у т.ч. щодо виділення земельних ділянок єдиним масивом.

Враховуючи наведені норми, виділення земельних ділянок єдиним масивом здійснюється відносно особистих селянських господарств, які обліковуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами за місцем розташування земельної ділянки та фізичним особам, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Законом України «Про землеустрій» зазначено, що документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. План земельної ділянки - це графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки діючим законодавством України не визначено, як саме поняття графічних матеріалів, так і вимоги щодо їх оформлення, то під графічними матеріалами, які додаються до клопотання про одержання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, слід розуміти документацію, яка характеризує місце розташування бажаної земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, її орієнтовний розмір, межі.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, на викопіюванні з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалах, на яких зазначено місце розташування земельної ділянки, особа повинна вказати саме бажану земельну ділянку з урахуванням розмірів, визначених ст.121 ЗК України, та ч.1ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство».

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що ГУ Держземагентства в Херсонській області за відсутністю на долученому позивачем до клопотання графічному матеріалі бажаного місця розташування земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га в межах єдиного масиву площею 24,0 га повинно було надати позивачу можливість усунути вказаний недолік, а не примати рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу того, що на зазначену на викопіюванні земельну ділянку вже були видані накази про дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність іншим громадянам.

Також зазначена відмова не містить будь-яких посилань на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, що є порушенням вимог ч.7 ст.118 ЗК України та ст.2 КАС України, у зв'язку з чим така відмова є протиправною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмову Держземагентства в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з мотивів, викладених у листі №19-21-0.102-1370/15-14-СГ від 19.06.2014 року, та позовних вимог про зобов'язання Держземагентства розглянути клопотання позивача від 01.05.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, в порядку встановленому ч.6 ст.118 ЗК України.

Щодо інших позовних вимог позивача про скасування наказів Держземагентства №21-637/18-14-СГ від 20.06.2014 року, №21-768/18-14-СГ від 07.07.2014 року, та пунктів 2 та 3 наказу №21-2176/18-14-СГ від 31.12.2014 року, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні таких позовних вимог є цілком правомірним та не підлягає скасуванню.

Абсолютно вірним є посилання суду першої інстанції на ч.2 ст.171 КАС України, відповідно до якої право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Отже, в деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Судом встановлено, що позивач оспорює накази ГУ Держземагентства у Херсонській області, які є правовими актами індивідуальної дії, а тому такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів, яким його адресовано.

Вірним є і висновок суду, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту, яка викладена у листі від 19.06.2014р., підписана уповноваженою особою, а саме ОСОБА_17, яка як заступник начальника ГУ Держземагентства в Херсонській області, відповідно до функціональних обов'язків, затверджених наказом № 119 від 13.05.2013р, заміщує начальника в разі його відсутності, та як наслідок, має право підпису першої особи (а.с.57-65).

Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, судова колегія враховує, що правомірність наказів Держземагентства №21-637/18-14-СГ від 20.06.2014 року, №21-768/18-14-СГ від 07.07.2014 року, та пунктів 2 та 3 наказу №21-2176/18-14-СГ від 31.12.2014 року, наявність у ОСОБА_17 повноважень щодо підпису від імені начальника управління та протиправність відмови Держземагентства в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою громадянам на підставі листів, а не в порядку, визначеному ст.118 ЗК України, встановлена судовими рішеннями в інших адміністративних справах, які набрали законної сили, а саме по справам №№ 821/4926/14, 821/4923/14, 821/4927/14, 821/4929/14.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України вказані обставини звільнені від подальшого доказування та за відсутністю нових доказів мають бути враховані при розгляді справи.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Держземагентства у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015р.- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.В.Яковлев

Суддя: С.Д.Домусчі