Справа № 489/5468/15-а
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №489/5468/15-а
номер провадження 2-а/489/270/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) про скасування рішення про стягнення надміру виплаченої пенсії, зобовязання вчинити певні дії

встановив:

У серпні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати рішення УПФ про стягнення надміру виплачених сум пенсії; зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі, не меншому ніж прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме не менше 949,00 грн.; зобовязати УПФ повернути позивачу безпідставно стягнуті кошти в рахунок переплати з 01.05.2015.

У позові вказано, що до грудня 1997 року позивач мешкала в АДРЕСА_1. З 31.03.1978 їй була призначена пенсія за віком, як громадянці України. У грудні 1999 року вона виїхала на постійне місце проживання в державу Ізраїль, у звязку із чим виплату пенсії було припинено.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013, зобовязано УПФ поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 29.11.2011.

Із рішення відповідача від 08.04.2015 № 34/4 стало відомо про утворення переплати по пенсії в сумі 36920,26 грн., яка підлягає стягненню з її пенсійної виплати з 01.05.2015, місячний розмір якої після перерахунку УПФ склав 59,86 грн.

З рішенням відповідач та розміром пенсії позивач не погодилася та через свого представника звернулася до суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити з посиланням на те, що виплату пенсії позивачу було поновлено в розмірі розрахованому відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», але в подальшому, після перевірки головного управління пенсійного фонду та з урахуванням постанови суду, якою поновлено позивачу право на пенсію, проведено перерахунок розміру пенсії на момент її призначення.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 31.03.1978 ОСОБА_3 перебувала на обліку в УПФ та отримувала пенсію за віком.

У грудні 1997 вона виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, у звязку із чим виплату пенсії їй було припинено.

Так як в поновленні виплати пенсії УПФ було відмовлено, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013, зобовязано УПФ поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 29.11.2011.

На підставі постанови суду УПФ поновило виплату пенсії, у розмірі розрахованому відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У подальшому після перевірки головного управління пенсійного фонду та з урахуванням того, що судом не вирішувалося питання щодо поновлення пенсії у розмірі розрахованому відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», розмір поновленої позивачу пенсії визначено невірно.

У звязку з цим, визнав утворення за позивачем переплати в сумі 36920,26 грн. та встановив розмір її пенсії за віком на момент призначення пенсії 59,86 грн., що оформив рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 08.04.2015 № 34/4.

При вирішені спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія, це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підстави, які надають право позивачу на пенсію за віком, що передбачені наведеною матеріальною нормою представником відповідача не оспорювалися.

На дату з якої позивач просить поновити право на належний рівень пенсійного забезпечення розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», складає 946 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що дія статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поширюється на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності цим Законом.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За частиною третьою статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 19 Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про порушення відповідачем гарантованого Основним Законом права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення, а відтак поновлення пенсії в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом та стягнення надміру виплаченої пенсії, є неправомірним.

Так як розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобовязання УПФ нарахувати та виплатити пенсію позивачу в розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених пенсійних сум, з покладенням на відповідача обовязку повернути безпідставно утримані кошти.

Так як при зверненні до суду позивачем понесено витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0.420954935.1 від 13.08.2015, а відповідач фінансується з державного бюджету, відповідно, сплачений судовий збір в сумі 73,08 грн. підлягає присудженню на користь позивача з державного бюджету.

Керуючись статтями 7- 12, 70-71, 158 -163 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про утримання надміру виплачених сум пенсій від 08.04.2015 № 34/4.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_3 у розмірі, не меншому ніж мінімальний розмір пенсії, встановлений частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених пенсійних сум.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва повернути ОСОБА_3 безпідставно стягнуті на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 08.04.2015 № 34/4 кошти в рахунок переплати з 01.05.2015.

Присудити з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення, особами, які приймали участь у справі, але були відсутні при проголошенні постанови протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст постанови

підписано 16.10.2015.