Справа № 810/5428/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5428/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» до Броварської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Мокрецька сільська рада Броварського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудар ЛПБ і К» про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» до Броварської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Мокрецька сільська рада Броварського району Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудар ЛПБ і К» про визнання протиправним та скасування розпорядження на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що зазначений спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання недійсним розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Трудар ЛПБ і К» на території Мокрецької сільської ради» від 26 жовтня 2006 року №865.

Таким чином, предметом зазначеного позову є рішення відповідача, винесене ним як розпорядником земель державної власності та яке за своїм змістом передбачає зміну користувача земельної ділянки всупереч волі позивача як належного користувача, правовий статус якого позивач отримав після отримання статусу правонаступника від КСП «Заплавний».

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року зазначено, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

В силу вимог ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

01 квітня 2010 року рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2010 визначено, що положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України (п.1 ч.2 ст.17 КАС України чинної редакції) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням дій чи бездіяльності.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать ті земельні спори, в яких орган державної влади чи орган місцевого самоврядування виступає у якості суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Трудар ЛПБ і К» на території Мокрецької сільської ради» від 26 жовтня 2006 року №865, яке оскаржується позивачем, надано дозвіл ТОВ «Трудар ЛПБ і К» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 58,7511 га сіножатей для використання без зміни цільового призначення - ведення підсобного сільського господарства, розташованої в адмінмежах Мокрецької сільської ради за межами населеного пункту (т.1 а.с.27).

31 жовтня 2007 року між Броварською районною державною адміністрацією та ТОВ «Трудар ЛПБ і К» укладено договір оренди землі, який зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 грудня 2007 року за №01, згідно якого Броварська районна державна адміністрація згідно з розпорядженням №1667 від 29 жовтня 2007 року надає, а ТОВ «Трудар ЛПБ і К» приймає в оренду на 49 років земельну ділянку площею 58,7511 га, сіножатей для ведення підсобного сільського господарства за адресою: Київська обл., Броварський район в адмінмежах Мокрецької сільської ради за межами населеного пункту за рахунок земель державної власності (запас) (т.1 а.с.114-118).

Враховуючи наведене і те, що на підставі розпорядження укладено договір оренди землі, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не може бути розглянута за правилами КАС України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Спір про правомірність розпорядження має вирішуватись у порядку цивільного (господарського) судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання неправомірним рішення (розпорядження) суб'єкта владних повноважень, а також вимог про скасування акта про право (договору оренди), виданого (укладеного) на підставі такого рішення.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (постанова №21-34а15), оскільки в силу ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір у даній справі не підсудний адміністративним судам.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

З наведеного вбачається, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та, враховуючи що позивач являється суб'єктом господарської діяльності, підсудний відповідному господарському суду.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст.157 КАС України передбачено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Ухвалою суду першої інстанції роз'яснено, що дана справа має бути розглянута за правилами Господарського процесуального кодексу України та підвідомча Господарському суду Київської області.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, ухвала суду про закриття провадження у справі прийнята з дотриманням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 12 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.