Справа № 817/1757/15
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" жовтня 2015 р. Справа № 817/1757/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Хиночі" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат та доставку пенсій за віком,призначених на пільгових умовах ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області звернулося до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Хиночі", в якому просило стягнути на його користь суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, за період з квітня по червень 2015 року у загальному розмірі 14445 грн. 41 коп. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( далі Закон № 1058-IV) підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( далі Закон №1788-ХІІ) , проте такого обов'язку відповідач не виконує.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.07.2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Розглянувши справу у межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що колишнім працівникам відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 призначені та виплачуються пенсії відповідно до пункту "ж" Закону №1788-ХІІ, а ОСОБА_7 - відповідно до пункту "в" статті 13 цього Закону , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями протоколів про призначення пенсій, довідками про характер і стаж роботи.

При цьому, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, працювали у СВК "Хиночі" та є матерями, що виховали п'ятеро і більше дітей , а тому набули права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону №1788-ХІІ., а ОСОБА_7, був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції і працював у СВК "Хиночі" трактористом-машиністом, а тому отримує пільгову пенсію, призначену відповідно до пункту "в" статті 13 Закону №1788-ХІІ України.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" були надіслані відповідачу та отримані ним, що підтверджується матеріалами справи.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Хиночі" був платником фіксованого сільськогосподарського податку. З 1 січня 2015 року підприємство стало платником єдиного податку 4 групи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що виплата пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "в" та "ж" статті 13 Закону №1788-ХІІ, за рахунок Державного бюджету України на підставі норми абзацу 5 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, виключає підстави включення фактичних витрат на виплату і доставку таких пільгових пенсій до об'єкту оподаткування збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому і відшкодування таких витрат підприємством. Факт перебування відповідача на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (платник єдиного податку 4 групи) ніяким чином не впливає на підстави для покладення обов'язку чи звільнення від відшкодування виплат пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "в" та "ж" статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФУ та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, згідно зі статтею 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII.

Згідно з пунктом 6 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів ПФУ щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Згідно матеріалів справи відповідач не відшкодував понесені позивачем витрати.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача обов'язку відшкодовувати управлінню ПФУ витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "в" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, є помилковим.

Постанова суду першої інстанції судів не відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при вирішенні питання щодо правильного застосування пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та підпункту 6.6 розділу 6 Інструкції, яка полягає у тому, що обов'язок з відшкодовування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону № 1788-XII, покладений на підприємства.

З урахуванням наведеного, відповідно ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" липня 2015 р. скасувати та прийняти нову.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Хиночі" с. Хиночі Володимирецького району Рівненської області на користь Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області заборгованість по витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 14445 грн. 41 коп. ( чотирнадцять тисяч чотириста сорок п'ять грн. 41 коп.) за період квітень-червень 2015 року включно.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області вул.Соборна, 28,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

3- відповідачу/відповідачам: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Хиночі" с.Хиночі,Володимирецький район, Рівненська область,34313

4-третій особі: - ,