Справа № 815/4324/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4324/15

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Тропанець О.В.,

за участю: представника Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги - Мітрофанової Наталі Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльність незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Центр) просила визнати бездіяльність щодо відмови в наданні правової допомоги незаконною, скасувати накази №04 від 13.07.2015 року, та №17 від 16.07.2015 року, а також зобов'язати розглянути її звернення від 02.07.2015 року та 07.07.2015 року щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, суд визнав протиправним та скасував наказ Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 16.07.2015 року №17 "Про відмову у наданні безоплатної вторинної правової допомоги", та зобов'язав повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 07.07.2015 року з метою прийняття рішення щодо надання їй безоплатної вторинної правової допомоги. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, представником Центру подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова, в частині задоволення позову, ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (член сім'ї загиблого), що підтверджується посвідченням Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 04.11.2009 року.

02 липня 2015 року ОСОБА_2, як особа, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звернулася до Центру із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, що передбачало представництво її інтересів в суді в якості потерпілої в рамках кримінального провадження та члена родини підозрюваного з складання процесуальних документів щодо реабілітації підозрюваного.

За результатами розгляду звернення Центром було прийнято наказ №04 від 13 липня 2015 року про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки заявник звернулась для отримання правових послуг стосовно питань, не пов'язаних з її соціальним захистом, передбачених ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд першої інстанції відмовляючи у скасуванні зазначеного наказу виходив з необґрунтованості позовних вимог у цій частині позову. Постанова суду в цій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

07 липня 2015 року позивач повторно, як особа, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звернулась до Центру із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги, що передбачало представництво її інтересів в суді у справі щодо незаконного її вилучення з кадрового резерву на посади керівних працівників на 2006 рік.

За результатами розгляду звернення Центром 16 липня 2015 року було прийнято наказ №17 про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Наказ №17), оскільки вона звернулась для отримання правових послуг стосовно питань, не пов'язаних з її соціальним захистом, передбачених ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вирішуючи справу та скасовуючи Наказ № 17, суд першої інстанції виходив з того, що питання соціального захисту позивача включає в себе й дотримання певних гарантій у сфері реалізації права на труд п.14 ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", складовою частиною якого є також проходження державної служби (ст.1-3 Закону України "Про державну службу"), в тому числі питання проходження відбору, проходження служби, звільнення й перебування у кадровому резерві.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги, відповідно до Конституції України, визначає Закон України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 року №3460-VI (далі - Закон №3460-VI).

Згідно з ч. 2 статті 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правова допомога включає правові послуги: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Також, пунктом 9 ч. 1 статті 14 Закону №3460-VI встановлено, що особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є суб'єктами права на безоплатну вторинну правову допомогу на правові послуги стосовно питань, пов'язаних з їх соціальним захистом.

Відповідно до вимог абз.1 статті 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Відповідно до п. 14 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особа, на яку поширюється дія цього Закону має пільгу - переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування в разі ліквідації підприємства, установи, організації.

Також, відповідно до вимог ч.1 статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з ч.4 статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз'ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2015 року Центром було відмовлено у наданні безплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 на її звернення від 07.07.2015, яке передбачало представництво її інтересів в суді у справі щодо незаконного її вилучення з кадрового резерву.

Як було встановлено, ОСОБА_2 з 30 серпня 1995 року по 01 червень 2007 року працювала в Управлінні Національного банку України в Одеській області на посаді завідуючої сектора регіональної розрахункової палати центру інформатизації управління та наказом від 31.05.2007 № 127-к з 01 червня 2007 року звільнена за власним бажанням з займаної посади у зв'язку з виходом на пенсію.

У зв'язку з змінами у штатному розписі Управління Національного банку України в Одеській області, посаду заступника начальника центру - начальника регіональної розрахункової палати центру інформатизації, на яку у кадровому резерві було зараховано ОСОБА_2, зі штатного розпису виведено, що призвело до припинення у 2006 році перебування у кадровому резерві на цю посаду ОСОБА_2

Після припинення перебування позивача у кадровому резерві, вона продовжувала перебувати в трудових відносинах з Управлінням Національного банку України в Одеській області до часу виходу на пенсію.

Тому, колегія суддів вважає, що припинення перебування позивача у кадровому резерві не порушило її права на пільги та гарантії соціального захисту, передбачені ст.15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Також, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що питання припинення перебування у кадровому резерві не входить до переліку пільг особи, яка є членом сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни в розумінні Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що статус члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни, позивач отримала в 2009 році, а вилучення її з кадрового резерву відбулось у 2006 році.

Тому, враховуючи усі обставини справи, а також вимоги Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про безоплатну правову допомогу", колегія суддів вважає, що Центром належним чином було розглянуто заяву позивача щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги від 07.07.2015 та обґрунтовано видано Наказ № 17 про відмову у наданні такої допомоги. А тому позовні вимоги про його скасування є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог п. 4 ч. 1 статті 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року - скасувати, та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Другого одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльність незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 жовтня 2015 року.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова