Справа № 804/10758/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами: визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 05.08.2015 року.
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту № 10/15/37303065 від 23.07.2015 року документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року яка була проведена в рамках заперечень на акт документальної планової виїзної перевірки від 13.05.2015 року № 07/15/37303065, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, які винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання письмових пояснень або заперечень не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення.
ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» з 28.09.2010р. взято на облік в органах державної податкової служби та перебуває на обліку за місцем реєстрації в ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.
У період з 11.06.2015р. по 20.07.2015р., відповідно до п.5 ч.7 ст. 346 Митного кодексу України та на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 04.06.2015р. №281 головним державний ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі за текстом ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) проведена документальна позапланова виїзна перевірка дотримання ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.
Вказаною перевіркою встановлено порушення:
- ст.58 Митного кодексу України в частині не включення до митної вартості імпортованих товарів суми транспортно-експедиційних послуг, що призвело до заниження митної вартості оцінюваних товарів у сумі 121 016,82 грн.;
- ст.279 Митного кодексу України, що спричинило заниження податкового зобовязання по сплаті ввізного мита на суму 530,14 грн.;
- п.190.1 ст190 Податкового кодексу України, що спричинило заниження податкового зобовязання по сплаті податку на додану вартість на суму 24 309,40 грн.
Тобто ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» були порушені вимоги митного законодавства України в частині недекларування в повному обсязі витрат понесених на транспортування товарів до кордону України, а саме в частині не включення до митної вартості імпортованих товарів транспортно-експедиційних послуг. Внаслідок заявлених до митного оформлення товару недостовірних (неповних) відомостей щодо фактичних витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на мирну територію України, що містяться в первинних документах бухгалтерського обліку до митної вартості товарів не включено витрати по вартості транспортно-експедиційних послуг, які є складовими витрат на транспортування.
За результатами перевірки податковим органом був складений акт № 10/15/37303065 від 23.07.2015 року «Документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року (в рамках заперечень до акту документальної планової виїзної перевірки від 13.05.2015 року № 07/15/37303065)».
Суд вважає, що висновки зазначені в акті перевірки № 10/15/37303065 від 23.07.2015 року, а отже і податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 05.08.2015 року є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.
Транспортно-експедиційні послуги з організації перевезення придбаного за зовнішньоекономічними контрактами товару здійснювалось на підставі укладених договорів: Договір № DI/028 про надання транспортно-експедиційних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 01.03.2013р., укладений з ТОВ «ДЖИ.ЕФ.СИ»; Договір № DI/01 про надання транспортно-експедиційних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 01.11.2013р., укладений з ТОВ «Бонус транс»; Договір № 080114-01 транспортно-експедиційного обслуговування від 08.01.2014р., укладений з ТОВ «Алавес Днепр».
Виконання договірних зобовязань підтверджено складеними та підписаними сторонами Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), Актами надання послуг, податковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.
При митному оформленні вказаного товару ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» у складі вартості придбаного товару було заявлено транспорті витрати по перевезенню вантажу, в тому числі вартість навантаження товару, про що було повідомлено митні органи довідкою про перевезення вантажу.
За фактом митного оформлення вище наведеного товару, на підставі вказаних вантажно-митних декларацій, позивачем було сплачено відповідні податкові зобовязання - суму ввізного мита на товари та податок на додану вартість із розрахунку задекларованої вартості товару.
Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Одними з принципів здійснення державної митної справи згідно статті 8 Митного кодексу України є, зокрема, принцип законності та презумпції невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Так, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 Митного кодексу України.
У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України міститься визначення терміна «митні процедури» - операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.
Разом із тим пунктом 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Стаття 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 2 ст. 248 МКУ).
Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 5 ст. 255 Митного кодексу України).
Частиною першою ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Згідно статті 264 Митного кодексу України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Документи, відомості про які зазначені в митній декларації, повинні зберігатися декларантом або уповноваженою ним особою протягом не менше ніж 1095 днів. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, знесених ними до митної декларації, за знищення або втрату документів, відомості про які зазначені в митній декларації, до закінчення строку зберігання, передбаченого цією частиною (ч. 13 ст. 264 Митного кодексу України).
Також слід зазначити, що відповідно до ст..58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положеньчастини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у звязку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
З аналізу зазначених вище норм митного законодавства вбачається, що позивач має передбачене законом право при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додати такі витрати, як: витрати на транспортування оцінюваних товарів, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, отже заявити при декларуванні товару у декларації (графа 42 ВМД).
Крім того, після прийняття декларації до митного оформлення, вона засвідчує факти, які мають юридичне значення, а посадова особа митного органу здійснює контроль заявлених відомостей. Після завершення митного оформлення, що підтверджується шляхом проставлення відповідних відміток (у тому числі за допомогою інформаційних технологій) на митній декларації, відповідальність для декларанта настає лише у випадку подання недостовірних відомостей та/або документів.
Відповідно до статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відповідно до пунктів 1,2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
При цьому, відповідно до ч.8 ст. 345 Митного кодексу України у разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо класифікації товарів для митних дітей, прийнятих органами доходів і зборів відповідно до статті 69 цього Кодексу, дії, вчинені підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних (фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.
Разом із тим, відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Слід зауважити, що за змістом ОСОБА_2 перевірки № 10/15/37303065 від 23.07.2015 року жодного факту порушення вимог декларування з боку позивача не було виявлено.
Крім того суд зазначає, що декларування митної вартості товару, до складу якої були додані такі витрати, як: витрати на транспортування оцінюваних товарів, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, здійснювалось на підставі прийнятих рішень Державної митної служби України, які приймаються на підставі поданих до митного оформлення документів, які є автентичними, що не заперечувалось ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Окрім того, у відповідності до пункту 4.5.3, пункту 4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 N 631, при здійсненні митного оформлення МД виконуються такі митні формальності: контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.
Під час проведення митного оформлення вище перелічених вантажно-митних декларацій позивача у період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року митні процедури здійсненні митним органом у повному обсязі, та зауважень щодо правильності визначення митної вартості товарів у митниці не виникло.
Як наслідок, митне оформлення завершене, товар ввезений на територію України.
Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
ОСОБА_2 перевірки № 10/15/37303065 від 23.07.2015 року не містить доказів того, що під час або після здійснення митного оформлення товарів мало місце порушення законодавства України, що є підставою для зміни митної вартості оцінюваних товарів.
Таким чином, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію та пропускаючи товар на територію України, погоджувався із відомостями про зазначену декларантом митну вартість оцінюваних товарів, то відповідно до норм Митного кодексу України відповідач не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень - рішень про нарахування податкових зобов'язань.
Підсумовуючи викладене суд зазначає, що якщо митні органи, приймаючи ВМД, пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у визначення митної вартості товарів, зокрема, з посиланням на результати невиїзної документальної перевірки.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Р» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 05.08.2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» грошового зобовязання за платежем: ввізне мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на суму 530 грн. 14 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 132 грн. 54 коп.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Р» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 05.08.2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроальянс» грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість на суму 24 309 грн. 40 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6 077 грн. 35 коп.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя (підпис) ОСОБА_3