Справа № 16509/10/2070
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 лютого 2011 р. № 2-а- 16509/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бурхан А.С.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альянс" до Харківської обласної митниці про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Альянс" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної митниці, де з урахуванням змінених позовних вимог просить суд: визнати незаконними (протиправними) дії Харківської обласної митниці щодо призначення, проведення та оформлення актом від 17.11.2010 року №К/0022/10/807000000/НОМЕР_1 камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Альянс за період з 12.11.2007 по 11.11.2010 рік; визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення Харківської обласної митниці №103 від 29.12.2010 року та №104 від 29.12.2010 року прийняті відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Альянс.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 15 ч. 1 Митного кодексу України визначено, що митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своєї компетенції з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України митні органи - спеціально уповноважені органи виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено безпосереднє здійснення митної справи.

Відповідно до ст. 11 Митного кодексу України митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують, зокрема, митний контроль та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, вдосконалення форм і методів їх здійснення.

17.11.2010 року посадовими особами Харківської обласної митниці проведена камеральна перевірка фактів митного оформлення товарів «самохідні оприскувачі» за кодом згідно з УКТЗЕД НОМЕР_2 оформлених у митному відношенні ТОВ «Агро-Альянс» та випущених у вільний обіг за період з 12.11.2007р. по 11.11.2010р

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2010р. № К/0022/10/807000000/НОМЕР_1.

В ході перевірки відповідачем встановлено, що платником податків ТОВ «Агро-Альянс» під час митного оформлення товару «оприскувач самохідний» допущено методологічну помилку, а саме в графі 33 ВМД невірно зазначено код товару НОМЕР_2 (ставка ввізного мита 0%) що в свою чергу призвело до неправильного заповнення графи 47 ВМД в частині заниження розміру ставки ввізного мита, яка визначається Законом України від 05.04.2001 №2371-111 «Про Митний тариф України», та невірних розрахунків податкових зобовязань за ввізним митом та податком на додану вартість, згідно ст. 4 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість». Таким чином, на думку відповідача, невідповідність заявленого коду товару згідно УКТЗЕД при декларуванні товарів ТОВ «Агро-Альянс» призвела до заниження податкових зобовязань за ввізним митом та податком на додану вартість, чим порушено вимоги Закону України від 05.04.2001 № 237-ІІІ «Про Митний тариф України», підпункту «в» пункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21.12.2000 № 2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки 26.11.2010р. ТОВ «Агро-Альянс» було подано заперечення від 21.12.2010 року ТОВ «Агро-Альянс», яке залишено без задоволення про що позивачу було надіслано письмовий висновок.

За наслідками акту перевірки Харківською обласною митницею прийняті податкове повідомлення форми «Р» від 29 грудня 2010 року № 103 про визначення податкового зобовязання «мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності» на загальну суму 63630,00 грн. в тому числі за основним платежем -60600,00 грн. та за штрафними санкціями -3030,00 грн. та № 104 про визначення податкового зобовязання з «податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України субєктами підприємницької діяльності», на загальну суму 12726,00 грн., в тому числі за основним платежем 12120,00 грн. та за штрафними санкціями 606,00 грн.

За посиланням митниці у висновку згідно п. 5 ст. 41 Митного кодексу України передбачено одну з форм митного контролю як це «... перевірки системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України...», а згідно ст. 60 МК України «...перевірка системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України - це проведення митними органами на підприємствах дій щодо встановлення відповідності документації про зазначені товари і транспортні засоби вимогам, встановленим цим Кодексом та іншими законами України...»

Тобто така форма митного контрою передбачена лише у випадку перетину митного кордону України. У разі здійснення перевірки на підприємстві, то перевірка є не камеральною а позаплановю. Фактично здійснюючи таку перевірку, митниця порушила вимоги п. 4 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №1730 від 23.12.04 р. «Про затвердження Порядку проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України» та положення Постанови КМУ № 502 від 21.05.2009 року «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31.12.2010 року» .

Згідно ст. 6 МК України «...межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, за винятком меж території спеціальних митних зон та меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території спеціальних митних зон та штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митний кордон України...».

Таким чином митний кордон співпадає з державним кордоном України. Але здійснюючи перевірку посадові особи Харківської обласної митниці здійснювали не на митному кордоні України і не під час переміщення через кордон цього вантажу підприємством, а за адресою : Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул.Крупської 15, кабінет 29. Тобто таким чином грубо порушено підстави для здійснення перевірки, та загалом порядок, як основа визначення податкових зобов'язань.

Фактично товар «самохідні оприскувачі» за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_2 за вантажною митною декларацією №800000004/8/443783 від 21.04.08 року ввозився через митний кордон значно раніше 17.04.2008 року і на який розповсюджується юрисдикція зовсім іншої митної установи Приморської митниці за кодом 511000100 (м. Іллічівськ).

Тобто застосування камеральної перевірки у такий спосіб грубо порушує вимоги МК України та ст. 19, 92 Конституції України, здійснені не своєчасно, тобто значного плину часу з моменту перетину митного кордону України, а дії по застосуванню такої форми митного контролю застосовані не обґрунтовано, без врахування специфіки митного оформлення вантажу при перетині митного кордону, без перевірки первинних документів на підприємстві, огляду самого вантажу, здійснення інших форм контролю.

Посилання Харківської обласної митниці у висновку щодо повноважень митного органу згідно ст. 265 МК України стосовно перевірки митної вартості є незаконним та необгрунтованими так як на виконання наказу Харківської обласної митниці від 12.11.2010 року №1027 «Про проведення камеральної перевірки» проводилась перевірка щодо фактів митного оформлення товарів «самохідні оприскувачі» за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_2 і будь які факти перевірки митної вартості вантажу взагалі не досліджувались та не відображались у акті .

Відповідно до вимог ст. 88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену Митним кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

Декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур, сплатити податки і збори. Практично декларант виступає податковим агентом якому митний орган повинен визначити податкові зобов'язання .

Фактично, вантажну митну декларацією №800000004/8/443783 від 21.04.08 року оформлювало ТОВ «ХАРБРОКСЕРВІС» і яке у подальшому повинно було бути залученим Харківською обласною митницею до перевірки, подати на перевірку всі необхідні документи, приймати участь у перевірці, ознайомлюватись з вказаним вище Актом і приймати участь у здійсненні подальших правовідносин.

Відповідно до ст.86 МК України «...митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення...». Фактично товар «самохідні оприскувачі» за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_2 був розмитнений Харківською обласною митницею за вантажною митною декларацією №800000004/8/443783 від 21.04.08 року без будь-яких відмов у митному оформленні, що стверджує факт наявності того, що позивачем було надано декларацію і в ній містилися всі необхідні відомості та до неї було додано всі необхідні документи.

Згідно ст. 41 МК України митні органи є контролюючими - щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків між контролюючими органами визначається цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Порядок контролю митними органами за сплатою платниками податків податку на додану вартість та акцизного податку встановлюється спільним рішенням центрального органу державної податкової служби та спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ст.69 МК України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушеня законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Але з цього приводу митниця не навела жодної достатньої підстави (факту) про порушення закону та /або міжнародного договору для здійснення камеральної перевірки підприємства.

На час прийняття податкових повідомлень, відповідно до абзацу 2 підпункту 2.2.1 пункту 2.2. ст.2 Закону №2181-III порядок контролю з боку митних органів за сплатою платниками податку на додану вартість та акцизного збору встановлюється спільним рішенням центрального податкового органу та центрального митного органу. Таким спільним рішенням є Порядок здійснення митними органами контролю за сплатою платниками податків ПДВ та акцизного збору які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів та інших предметів на митну територію України, затверджений спільним наказом ДПА України та ДМСУ за №109/188 від 16.03.2001 року (зареєстрований МЮУ від 22.03.2001 року №261/5452). Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 даного Порядку, митними органами здійснюється контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою визначення податкових зобов'язань та за сплатою платниками податків, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України. Згідно Примірного положення про митницю, затвердженого наказом ДМСУ від 25.07.2003 року № 500, митниця здійснює перевірку відомостей, заявлених юридичними й фізичними особами під час декларування товарів, предметів і транспортних засобів.

З метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД Харківська обласна митниця в порушення ч.1 ст.314 Митного кодексу України не вимагала від декларанта та ТОВ «Агро- Альянс» товар та техніко-технологічну документацію на цей товар для проведення експертизи. У цьому випадку Харківська обласна митниця, згідно ст.313 Митного кодексу України класифікувала товар, тобто самостійно віднесла товар до класифікаційного групування, зазначеного в УКТЗЕД НОМЕР_2. За вказаним у гр. 33 декларації кодом ставка ввізного мита становила «0» відсотків. Підтвердженням цього є існування на даний час оформленої 22.04.2008 року вантажної митної декларації №800000004/8/443783 за кодом товару УКТЗЕД НОМЕР_2 з урахуванням правил 1 та 6 Основних Правил Інтерпретації класифікації товарів ЗУ «Про митний тариф» і пояснень до товарної позиції 8424 . На даний час будь-які зміни до вказаної вантажної декларації Харківською обласною митницею не винесені.

Згідно Наказу ДМСУ №667 від 07.08.2007 року «Про затвердження Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України" ( Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2007 р. за N 968/14235 ) єдиним підрозділом у митниці якому надано право визначати код товару є відділ номенклатури та класифікації товарів митниці, а не підрозділ ВОКР з працівниками, які розписались у Акті.

Згідно Наказу ДМСУ №798 від 26.08.2009 року «Про затвердження Примірного положення про відділ (сектор) контрольно - перевірочної роботи регіональних митниць, митниць» такому підрозділу не надано право, та загалом митниці змінювати код товару після здійсненого митного оформлення, що в подальшому змінює ставку ввізного мита та базу оподаткування ПДВ.

Згідно ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюється система оподаткування, податки і збори. У цьому випадку ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.98 року та Закон України «Про митний тариф» не встановлюють такого прядку і способу визначення податкового зобов'язання через самочинну зміну коду товару. Більш того, ч.2,3 ст. 90 Митного кодексу України передбачають, що зміна, доповнення чи відкликання декларації можуть бути здійснені лише до моменту прийняття митним органом митної декларації до митного оформлення. Тобто зміна, доповнення та відкликання митної декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не допускаються, а відповідно, донарахування податкових зобов'язань за ввізним митом та ПДВ є незаконним .

Відповідно до підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону від 21 грудня 2000 р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі Закон № 2181-III) якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, то платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в установленому цим Законом порядку.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувалися з відомостями щодо звільнення позивача від сплати ПДВ, чи з кодом товарної номенклатури, зазначеної імпортером, то відповідно до п. 10.3 ст. 10 Закону № 168/97-ВР та підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-III Митниця не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про нарахування податкових зобов'язань у зв'язку з помилковим визначенням коду товарної номенклатури, зокрема, з посиланням на результати камеральної перевірки та на положення підпункту «в» підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону №2181-III.

Станом на 01.01.2011 року, відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України «...якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом..». Тобто діюче податкове законодавство щодо визначення податкових зобов'язань контролюючим органом є автентичним та обмежує право митного органу здійснювати перевірки платника податку самостійно та /або у спосіб «камеральної перевірки» .

Посилання Харківської обласної митниці, що камеральна перевірка проводилась і податкові повідомлення №№103,104 прийняті згідно п.п. 4.2.1, 4.2.2. п.4.2. ЗУ №2181 не відповідає вимогам закону так як, ці норми посилають саме до перевірки податкової декларації: «...4.2.2. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо:

а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію;

б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях;

в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

Згідно ст.1 п.12 Митного кодексу України митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення . Законодавець не відносить митну декларацію до податкової. Відповідно до Постанови КМУ №574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію» від 09.06.97 року «Вантажна митна декларація використовується для декларування товарів і транспортних засобів...».

У зв'язку з тим, що на час проведення перевірки та прийняття Харківською обласною митницею податкових повідомлень, за відсутності надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, то митний орган не мав права самостійно визначити податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення донарахування ввізного мита, ПДВ та штрафних санкцій .

У цьому випадку Харківська обласна митниця, згідно ст. 313 Митного кодексу України класифікувала товар, тобто самостійно віднесла товар до класифікаційного групування, зазначеного в УКТЗЕД НОМЕР_2, а для встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД Харківська обласна митниця, в порушення вимог ст.314 Митного кодексу України не вимагала від декларанта та ТОВ «Агро-Альянс» надати товар та техніко-технологічну документацію на цей товар для проведення експертизи.

В зв'язку з цим на підставі вищевикладеного, згідно п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте доказів правомірності, законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень відповідачем до суду не надано.

З урахуванням вище викладених обставин суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альянс" до Харківської обласної митниці про визнання дій незаконними та скасування податкових повідомлень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії Харківської обласної митниці щодо призначення, проведення та оформлення актом від 17.11.2010 року №К/0022/10/807000000/НОМЕР_1 камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Альянс за період з 12.11.2007 по 11.11.2010 рік.

Визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення Харківської обласної митниці №103 від 29.12.2010 року та №104 від 29.12.2010 року прийняті відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Альянс.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 11 лютого 2011 року.

Суддя Панов М.М.