Справа № 2а-808/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 р. Справа № 68157/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого: Довгополова О.М.,

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 31 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ

23 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача нарахувати недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 09.07.2007 року по час винесення рішення та зобовязання відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав стало відомо із преси.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 листопада 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області за період з 09.07.2007 року по 23.05.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 31 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 24.05.2010 року по 31.12.2010 року, зобовязано відповідача провести нарахування та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 24.05.2010 року по 31.12.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зобовязано відповідача нараховувати та виплачувати позивачу надалі щомісячно соціальну допомогу як дитині війни у вигляду надбавки до пенсії в розмірі, визначеному діючим на той час законодавством. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач, у скарзі, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої, у свою чергу, обчислюється за правилами, встановленими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки у законодавстві відсутні інші правила визначення такої пенсії.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів приходить погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позовних вимог без розгляду за період з 09.07.2007 року по 23.05.2010 року.

Оскільки з 24.05.2010 року - дати, з якої позовні вимоги підлягають задоволенню, відсутні обмеження щодо здійснення виплат згідно зі статтею 6 Закону № 2195, - суд приходить до висновку про задоволення позову у частині нарахування та виплати підвищення до пенсії за період з 24.05.2010 року до припинення або обмеження права на таке.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірна виплата є щомісячною державною соціальною допомогою, а не підвищенням пенсії, як про це зазначено у статті 6 Закону № 2195, що має наслідком зміну постанови в цій частині.

Керуючись статями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3, ст.ст. 198, 201 ч.1 п.1, 205 ч.1 п.2 ,ст. 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області залишити без задоволення, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 31 грудня 2010 року у справі № 2а-808/10 змінити, замінивши «щомісячну державну соціальну допомогу» на «підвищення до пенсії».

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М. Довгополов

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_2