Справа № 0305/2902/12, 2а-0305/120/12
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 876/162/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.12.2012р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівської міської ради Волинської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про скасування рішення Ківерцівської міської ради від 12.09.2012 року № 19/26 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі/на місцевості/ та складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Ківерцівської міської ради Волинської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі/на місцевості/ та складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Ківерцівської міської ради від 12.09.2012 року вирішено надати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, на місцевості, та складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки терміном на 49 років, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Вважає рішення Ківерцівської міської ради таким, що порушує її інтереси, як власника земельної ділянки, оскільки даним рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, на місцевості, та складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, в той час коли на підставі рішення суду відкрито виконавче провадження про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення сараю по АДРЕСА_1, тому просить скасувати рішення Ківерцівської міської ради № 19/26 від 12.09.2012 року.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2012 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено, оскільки умови оскаржуваного рішення жодним чином не порушують права інших суміжних землекористувачів, в тому числі і права позивача, оскільки передбачають винесення в натурі меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 з урахуванням меж суміжних землекористувачів, у відповідності до наявних державних актів та кадастрових планів.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Так, згідно рішення Ківерцівської міської ради № 19/36 від 12.09.2012 року - вирішено дати дозвіл ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки терміном на 49 років, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, а також зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подати технічну документацію із землеустрою на розгляд міської ради у встановленому порядку.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернулася в суд для його скасування.

При прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції на підставі наведених фактичних обставин справи та норм матеріального права, прийшов до висновку про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не порушено права позивача як суміжного землекористувача.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, передбачає дотримання виконавцем процедури та норм земельного законодавства, що в свою чергу включає погодження таких меж із суміжними землекористувачами з урахуванням меж земельних ділянок суміжних землекористувачів у відповідності до наявних у них правовстановлюючих документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що умови прийнятого відповідачем рішення жодним чином не порушують права інших суміжних землекористувачів, в тому числі і права позивача, оскільки передбачають виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1, тобто з урахуванням меж суміжних землекористувачів, у відповідності до наявних державних актів та кадастрових планів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

У разі, якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до вимог ст.106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до норм ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відтак, враховуючи вищенаведені норми матеріального права а також фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог через недоведеність позивачем неправомірності рішення Ківерцівської міської ради від 12.09.2012р., яке прийнято відповідно до повноважень, наданих відповідачеві згідно із Законом, на підставі відповідного звернення третіх осіб та передбачало винесення меж земельної ділянки за погодженням із суміжними землекористувачами.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення її прав діями Ківерцівської міської ради та прийнятим рішенням № 19/26 від 12.09.2012р., з огляду на що судом правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.12.2012р. у справі № 0305/2902/2012 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Л.Я. Гудим

Повний текст

виготовлено 05.10.2015р.