Справа № 804/4859/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" вересня 2015 р. справа № 804/4859/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 р. у справі № 804/4859/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування рішень, -

встановив:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 27 147,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 21 717,60 грн., за штрафними (фінансовим) санкціями- 5 429,40 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року за №Ф - , якою зобов'язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 49 675,57 грн.;

- рішення від 19.01.2015 року № від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу нараховані штрафні санкцій у сумі 5 193,11 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 р. позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що оскаржені рішення прийняті відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для

прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягають скасуванню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що перевіркою встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у загальній сумі суму 140 157,25 грн., у тому числі: за 2012 рік - 10 000,00 грн., 2013 рік - 130 157,25 грн. за рахунок завищення суми витрат, відображених у додатку 5 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2012-2013 роки, за наступними господарськими операціями:

1) позивачем упродовж 2013 року включено до складу валових витрат суму витрат у розмірі 110 157,25 грн. по придбаним товарам, які протягом періоду, що перевірявся, знаходяться у залишку товарно-матеріальних цінностей та за які протягом звітного періоду не отримано дохід, що призвело до порушення п.п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України. За даними перевірки залишок товарно-матеріальних цінностей визначений у розмірі 211157,25 грн., різниця між даними залишки ТМЦ ФОП ОСОБА_2 та даними перевірки складає 110157,25 грн.;

2) між позивачем та ТОВ «Інфоальянс» укладено договір від 17.07.2012р. № 17/07-12 про надання бухгалтерських послуг. Вартість бухгалтерських послуг у сумі 30 000,00 грн. позивачем включено до складу витрат, пов'язаних з веденням підприємницької діяльності, у тому числі: за 2012 рік - 10 000,00 грн., 2013 рік - 20 000,0 грн. Згідно з наданими до перевірки актами виконаних робіт неможливо встановити фактичний обсяг та номенклатуру бухгалтерських послуг, отриманих позивачем від ТОВ «Інфоальянс». В актах виконаних робіт відсутня адреса складання документу, у місці складання значиться лише «м. Дніпропетровськ», акти затверджено директором ТОВ «Інфоальянс» ОСОБА_3, при цьому, згідно з АІС «Податковий Блок» директором ТОВ «Інфоальянс» є ОСОБА_4 За вказаним фактом ОДПІ зроблено висновок про здійснення господарських операцій, що не спрямованні на настання реальних правових наслідків.

Тому, на думку відповідача, його висновки щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у загальній сумі 140 157,25 грн. є обґрунтованими.

Також відповідач зазначив, що перевіркою правильності нарахування позивачем єдиного соціального внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено його заниження на загальну суму 49 675,67 грн., у тому числі: за 2012 рік - 4 511,00 грн., 2013 рік - 45 164,57 грн., внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 140 157,25 грн., а також заниження підприємцем даних оподатковуваного доходу у звіті з ЄСВ за 2012 рік на 3 000,00 грн. в порівнянні з поданими позивачем податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2012 р. (№ від 07.02.2013р.) та додатку №5 до декларації (№ від 07.02.13р.)

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 13.01.2010 року та з 14.01.2010 року перебуває на податковому обліку у відповідача.

Основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД-2010 є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У період з 08.12.2014 року по 19.12.2014 року на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2014 року відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року.

Відповідно до акту перевірки №4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року перевіркою встановлені наступні порушення:

1) п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено сум податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 21 717,60 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік у сумі 1 950,00 грн., 2013 рік у сумі 19 767,60 грн.;

2) п.4 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, що нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, на загальну суму 49675,57 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік - 4 511,00 грн., 2013 рік - 45 164,57 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року №Ф-, якою зобов'язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 49675,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 27 147,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 21717,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5429,40 грн.;

- рішення № від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким позивачу нараховані штрафні санкцій у сумі 5 193,11 грн.

За висновком суду першої інстанції, оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року прийняте відповідачем неправомірно, оскільки час проведення перевірки позивачем були надані всі необхідні первинні документи, що в повній мірі підтверджують здійснену фінансово-господарську діяльність позивача та підтверджують показники, відображені позивачем у податковій звітності, а порядок ведення Книги обліку доходів і витрат передбачає відображення понесення витрат в момент їх понесення, що в свою чергу унеможливлює виключення витрат у вигляді собівартості реалізованих товарів, у разі відсутності їх реалізації у звітному (податкового) періоді (році). У зв'язку з тим, що позивачем не було занижено податок на доходи фізичних осіб, суд першої інстанції також дійшов до висновку про безпідставність нарахування позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску штрафних санкцій за несвоєчасність сплати єдиного внеску за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2014 року за №Ф- та рішенням від 19.01.2015 року № від 19.01.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність оскаржених рішень відповідача, з наступних підстав.

Згідно п.п.177.1, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Податковим повідомленням-рішенням від 19.01.2015 року № позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 27147,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 21 717,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5429,40 грн.;

Відповідно до акту перевірки №4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року до висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб на суму 21717,60 грн. відповідач дійшов на підставі того, що позивачем у 2012-2013 рр. неправомірно завищено витрати на 140157,25 грн., з яких:

- 110 157,25 грн., які у 2013 році включено до складу витрат за придбані товари. На думку відповідача, ця сума не підлягала включенню до складу витрат позивача, оскільки придбані на цю суму товари не були реалізовані позивачем та знаходились у залишку;

- 30 000 грн., які у 2012-2013 р. було включено до складу витрат за договором позивача з ТОВ «Інфоальянс» від 17.07.2012 № 17/07-12 про надання бухгалтерських послуг. На думку відповідача, ця сума також не підлягала включенню до витрат позивача, оскільки цей договір не мав реального характеру. Цей висновок відповідач обґрунтовує тим, що неможливо встановити обсяг наданих послуг, в актах здачі-приймання робіт в графі місце складання акту вказано «м. Дніпропетровськ», акт затверджено директором ТОВ «Інфоальянс» ОСОБА_3, а згідно ІС «Податковий блок» директором ТОВ «Інфоальянс» є ОСОБА_4

Відповідно п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Крім того, наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1025 затверджено форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та порядок її ведення, що був чинний до 16.09.2013 року.

Відповідно до пункту 3.2. означеного Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного (податкового) періоду (року), яка вводиться у грошовій формі, виходячи з ціни їх придбання.

Отже, вказаним порядком не передбачено відображення в Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, залишку товару у кількісних показниках, зокрема станом на певну дату.

Слід зазначити, що основні вимоги до порядку проведення інвентаризації та оформлення її результатів визначено в Інструкції по інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року №69, проте, дана Інструкція поширюється на юридичні особи, а не на фізичних осіб-підприємців.

Отже, фізична особа-підприємець не зобов'язана вести бухгалтерський облік доходів і витрат із відображенням даних проведеної інвентаризації.

Також наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 було затверджено нову форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та порядок її ведення, зокрема, за новою формою Книги обліку доходів і витрат графи залишків товарів та початок та на кінець звітного періоду відсутні.

Відповідно до акту перевірки №4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року позивач здійснював облік згідно Книги обліку доходів і витрат, порушень порядку ведення Книги обліку доходів і витрат не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту завищення позивачем витрат за період 2013 року у сумі 110157,25 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Інфоальянс» (виконавець) було укладено договір №17/07-12 від 17.07.2012 року про ведення бухгалтерських послуг.

На підставі укладеного договору упродовж 2012-2013рр. ТОВ «Інфоальянс» було надано на адресу позивача послуги по веденню бухгалтерського обліку та послуги по відновленню бухгалтерського обліку на загальну суму 30 000 грн. (за 2012 рік - на суму 10 000 грн., за 2013 рік - на суму 20 000 грн.), про що свідчать складені за фактом виконання робіт акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), копії яких залучені до матеріалів справи.

Вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані уповноваженою на момент надання послуг особою ТОВ «Інфоальянс» - керівником ОСОБА_3

Також до кожного з акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) було складено реєстр документів бухгалтерського обліку із відображенням обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була призначена на посаду директора ТОВ «Інфоальянс» на загальних зборах учасників від 20.05.2011 року, про що свідчить Протокол №2 загальних зборів учасників та Виписка є єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.05.2011 року.

26.11.2014 року на загальних зборах учасників ТОВ «Інфоальянс» було вирішено питання звільнення ОСОБА_3 з посади директора та призначено на посаду директора ТОВ «Інфоальянс» ОСОБА_4, про що свідчить Протокол № 3 загальних зборів учасників.

В ході розгляду справи судом першої інстанції представником позивача були надані документи бухгалтерського обліку, які підтверджують факт наданих послуг ТОВ «Інфоальянс» по веденню бухгалтерського обліку. Також відповідно до показань свідка ОСОБА_5, яка з 02.01.2015 року працює на посаді бухгалтера ТОВ «Інфоальянс», ТОВ «Інфоальянс» дійсно надає послуги з ведення бухгалтерського обліку на адресу замовників. В рамках наданих послуг підприємством надаються послуги з підготовки документів фінансово-господарської діяльності, ведення бухгалтерського обліку, зокрема, ведення Книг обліку доходів і витрат.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принці превалювання сутності над формою, операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, якщо господарські операції фактично мали місце, проте, первинні документи мають дефекти, зокрема, щодо інформації про фізичних осіб, якими підписано первинні документи, чи місця їх складення або отримання/відвантаження товару, то такі первинні документи мають бути враховані при здійснені податкового, якщо зазначена в них інформація дозволяє ідентифікувати суб'єктів господарювання та господарські операції.

Судом встановлено, що витрати позивача та отримання ним послуг за договором №17/07-12 від 17.07.2012 року підтверджуються належним чином оформленими первинними документами та показаннями свідка, допитаного у судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року прийнято відповідачем неправомірно, оскільки у 2012-2013рр. позивачем не було занижено витрати на 140 157,25 грн. і, як наслідок цього, занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 21 717,60 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

З матеріалів справи вбачається, що, на думку відповідача, позивачем за 2012-2013 рр. не було своєчасно сплачено єдиний соціальний внесок в сумі 49 675,57 грн. у зв'язку з чим відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) в сумі 49 675,57 грн. від 26.12.2014 року за №Ф- та рішення від 19.01.2015 року № від 19.01.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного соціального внеску, яким позивачу нараховані штрафні санкцій у сумі 5 193,11 грн.

Відповідно до акту перевірки №4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за 2012-2013 рр. на суму 49 675,67 грн. відповідачем встановленого виходячи із суми заниження позивачем оподатковуваного доходу (завищення витрат) на 140 157,25 грн..

Оскільки позивачем у 2012-2013 рр. не було занижено оподатковуваний дохід (завищено витрати), колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийнятної відповідачем вимоги від 26.12.2014 року за №Ф- та рішення від 19.01.2015 року № від 19.01.2015 року.

Доводи відповідача щодо такої підстави для донарахування позивачу єдиного соціального внеску, як наявність розбіжностей в розмірі 3 000,00 грн. оподатковуваного доходу у звіті з єдиного соціального внеску за 2012 р. в порівнянні з поданими позивачем податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2012 р. та додатку №5 до декларації колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до акту №4933/17-3/НОМЕР_3 від 26.12.2014 року ця обставина не була встановлена відповідачем під час здійснення перевірки, тобто оскаржені рішення не ґрунтується на належних доказах і є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 р. у справі № 804/4859/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко