Справа № 2а-820/10
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 26005/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ліщинського А. М., Шавеля Р. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці про скасування рішення та зобовязання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівців зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці від 04 серпня 2010 року про відмову у задоволенні заяви від 27 липня 2010 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці задовольнити заяву від 27 липня 2010 року та на підставі Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням вимог Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», призначити пенсію за вислугу років з моменту подання первинної заяви, тобто з 16 липня 2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано, що законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу. Після переведення позивача для проходження військової служби до органів військової прокуратури у законодавство України було внесено ряд змін, які істотно звузили зміст та обсяг права на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах України до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорсько-слідчого працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Частина 5 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» не відповідає Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2010 року позов задоволено. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці від 04 серпня 2010 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27 липня 2010 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці задовольнити заяву ОСОБА_1 від 27 липня 2010 року та на підставі Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням вимог Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з моменту подання первинної заяви, тобто з 16 липня 2010 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідачем не враховано вимоги Законів України «Про статус ветеранів військової служби», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про прокуратуру», «Про військовий обовязок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення», інших нормативно-правових актів прийнятих Верховною ОСОБА_2 України, Кабінетом Міністрів України, Пенсійним фондом України, якими врегульовано спірні правовідносини.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що зарахувати до 20-річного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру», інші види військової служби крім строкової служби та служби на посадах прокурора та слідчого військової прокуратури неможливо, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 25 квітня 1985 року по 17 листопада 1994 року проходив військову службу у Збройних Силах, у тому числі з 01 серпня 1987 року по 23 серпня 1991 року курсантом Свердловського вищого військово-політичного училища.

З 31 жовтня 1994 року по 21 листопада 2005 року позивач проходив службу на слідчих та прокурорських посадах в органах військової прокуратури.

16 липня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років з дня звернення відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці від 04 серпня 2010 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на Закон України «Про прокуратуру», яким не передбачено зарахування до 20-річного стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, всього періоду військової служби (крім строкової).

Суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування періоду проходження позивачем військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Згідно із ч. 5 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Зокрема, Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обовязок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобовязаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальний військовий обовязок і військову службу» (в редакції Закону від 25 березня 1992 року) навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 20 грудня 1991 року) час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Наведені норми законодавства діяли протягом усього зазначеного вище періоду проходження позивачем військової служби у Збройних Силах до переведення на посаду слідчого військової прокуратури. При цьому, положення ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 26 листопада 1993 року, що діяла на час переведення ОСОБА_1 для подальшої служби в органи прокуратури України, не містила будь-яких заборон та застережень щодо можливості зарахування усього періоду попередньої військової служби позивача до стажу роботи прокурорсько-слідчого працівника, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі згаданої статті Закону.

Звідси, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент переведення для подальшого проходження служби на посаду слідчого військової прокуратури, тобто 31 жовтня 1994 року, ОСОБА_1 відповідно до положень чинного на той момент законодавства України мав право на зарахування усього періоду військової служби до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену ст. 501 Закону України «Про прокуратуру».

Проте, протягом 1999-2001 років, тобто після переведення позивача для подальшого проходження служби до органів військової прокуратури, до чинного законодавства України було внесено ряд змін, які істотно звузили зміст та обсяг права останнього на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорсько-слідчого працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Так, Законом України від 18 червня 1999 року № 766-ХІV Закон України «Про загальний військовий обовязок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно із якою зі статті 25 виключено норму, якою було передбачено зарахування курсантам періоду навчання у військово-навчальних закладах як строкової військової служби.

Законом України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ статтю 501 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, яка передбачає вичерпний перелік державних органів та посад, час роботи на яких включається до 20-ти річного стажу роботи, що дає право прокурорським працівникам, переліченим у статті 56 цього ж Закону, на пенсію за вислугою років. Згідно з цією редакцією статті 501 Закону України «Про прокуратуру» до зазначеного стажу включається лише строкова військова служба.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідно до ст. 461 Закону України «Про прокуратуру» військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (в редакції Закону від 04 квітня 2006 року), а також ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 03 листопада 2006 року) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України, повязаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, як зазначається у преамбулі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту. Наведене обумовлює пріоритетність застосування положень цього Закону перед нормами інших законодавчих актів, в тому числі і ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», які стосуються соціального і правового захисту військовослужбовців, але не відповідають або суперечать йому.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що період навчання у військово-навчальних закладах та період військової служби на посадах офіцерського складу Збройних Сил України враховуються до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 листопада 2010 року в справі № 2а-820/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: А. М. Ліщинський

ОСОБА_2