Справа № 15847/10/2070
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 лютого 2011 р. № 2-а- 15847/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Панова М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бурхан А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської об"єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про визначення податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 110574,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 71676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 38898,00 грн.) та від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про застосування податкового зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 170,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 170,00 грн.)

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Зазначав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені за висновками акту від 11.10.2010р. №4634/17- про результати виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007р. по 30.06.2010р. Однак, в порушення передбаченого нормами п.4 Наказу ДПА України від 10.08.2005р. №327 «Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» порядку відповідачем не було вручено позивачу акт про результати проведеної перевірки, що свідчить про неправомірність і необгрунтованість податкових повідомлень-рішень.

Відповідач, Харківська обєднана державна податкова інспекція в своїх запереченнях на позов та його представник у судовому засіданні з позовними вимогами не погодився та пояснив суду, що актом перевірки від 11.10.2010р. №4634/17- про результати виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007р. по 30.06.2010р. встановлено порушення ФО-П ОСОБА_1 п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2, п.9.4. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість за період з 21.12.2008р. по 30.06.2010р. в розмірі 71676,00 грн., та п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Викладені обставини підтверджуються належними доказами та свідчать про те, що при проведенні планової виїзної перевірки Харківська ОДПІ діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, а отже вимоги ст.19 Конституції України були цілком дотримані.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Позивач, ОСОБА_1, зареєстрований виконкомом Люботинської міської ради Харківської області у встановленому нормами діючого законодавства порядку у якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 06.07.1995р., набув правового статусу платника податків, зборів ( обовязкових платежів), знаходиться на обліку в Харківській обєднаній державній податковій інспекції, платником податку на додану вартість була зареєстрована у Люботинському відділенні ХОДПІ по 28.12.2007р.

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності, а тому ці обставини окремо перед судом не доказуються.

З 31.08.2010р. по 13.09.2010р. працівниками відповідача, Харківської обєднаної державної податкової інспекції була проведена виїзна планова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007р. по 30.06.2010р. На підставі наказу Харківської обєднаної державної податкової інспекції №653 від 09.09.2010р. перевірку було зупинено на термін 30 робочих днів у звязку із тим, що підприємець не надав всі необхідні для проведення перевірки документи. На підставі наказу 753 від 21.10.2010р. перевірку було поновлено з 21.10.2010р. на невикористані 3 дні. Згідно наказу Харківської обєднаної державної податкової інспекції №754 від 21.10.2010р. було подовжено термін перевірки на 10 робочих днів терміном до 08.11.2010р. За результатами зазначеної перевірки був складений акт від 11.10.2010р. №4634/17-, оригінал якого був оглянутий судом в засіданні, а копія приєднана до матеріалів справи.

З посиланням на акт від 11.10.2010р. №4634/17- відповідач 24.11.2010р. прийняв податкове повідомлення рішення №/0 про визначення податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 110574,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 71676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 38898,00 грн.) та податкове повідомлення-рішення №/0 про застосування податкового зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 170,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкіями 170,00 грн.).

Як зясовано судовим розглядом, фактичною підставою для винесення перелічених податкових повідомлень-рішень слугували відображені в акті перевірки від 11.10.2010р. висновки відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2, п.9.4. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» в частині невиконання обовязку щодо обовязкової реєстрації платником податку на додану вартість при перевищенні протягом 12 календарних місяців загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з Законом України «Про податок на додану вартість», 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість) та порушення п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в частині ненадання до Люботинського відділення ХОДПІ податкових декларацій з податку на додану вартість за період з січня 2009р. по червень 2010р. та в частині несвоєчасного надання до Люботинського відділення ХОДПІ звіту про суми нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за липень 2008р.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржила їх у порядку, передбаченому положеннями ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» для оскарження рішень контролюючих органів, до Харківської ОДПІ. Рішенням відповідача від 28.12.2010р. №22486/10/25-18 первинна скарга ФОП ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 та №/0 без змін.

З метою доведення нових строків сплати податкових зобовязань відповідачем 28.12.2010р. були прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 та №/1 на тіж суми.

Перевіряючи указані висновки відповідача, а відтак і прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення, на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, суд виходить з такого.

Згідно з актом перевірки від 11.10.2010р. №4634/17- відповідно до декларацій про доходи звітів РРО, контрольних стрічок за період з 01.01.2008р. по 30.11.2008р. ФОП ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 313964,76 грн., отже, на думку податкового органу, підприємець підлягає до 20.12.2008р. обовязковій реєстрації платником ПДВ з відповідним нарахуванням податкових зобовязань з ПДВ.

Нормами Закону України «Про податок на додану вартість» дійсно передбачаються випадки обовязкової реєстрації платником податку на додану вартість.

Так, зокрема, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість) (п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2 Закону).

Відповідно п.9.4. ст.9 зазначеного законодавчого акту якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Досліджуючи правову природу виниклих між сторонами правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальним в даному контексті є визначення співвідношення таких категорій, як загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), про яку йдеться у п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2 Закону «Про податок на додану вартість», та валовий дохід, визначення якому дається положеннями Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

По-перше, до складу останнього включається не тільки сума коштів від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), а отже, вони співвідносяться як приватне та загальне.

Однак, при цьому, до складу обох входить податок на додану вартість, оскільки він додається до ціни товару (послуги).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги обмеження п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2 Закону «Про податок на додану вартість», згідно яких при співвідношенні загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) з 300000 грн. сума податку на додану вартість не ураховується, суд доходить висновку, що відповідач помилково встановив у періоді з 01.01.2008р. по 30.11.2008р. перевищення позивачем 300000 грн., оскільки не вирахував зі складу доходу 313964,76 грн. суму ПДВ.

Відповідно, висновок щодо невиконання позивачем обовязку, передбаченого положеннями п.9.4. ст.9 Закону «Про податок на додану вартість», також є помилковим.

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних первинних документів, якими підтверджується визначений відповідачем дохід за період з 01.01.2008р. по 30.11.2008р. При цьому, позивач заперечував проти вирахуваної податковим органом суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг).

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання правомірним висновку відповідача, Харківської ОДПІ про порушення позивачем, ФОП ОСОБА_1, вимог п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2, п.9.4. ст.9 Закону «Про податок на додану вартість».

Факт відсутності у позивача обовязку реєструватися платником податку на додану вартість відповідно свідчить про відсутність обовязку звітувати перед податковим органом з цього податку.

Правовою підставою для вказаного висновку є, зокрема, норми ст.ст.7, 9, 10 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Оскільки відповідачем, який в силу Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та за ознаками ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, при розгляді і вирішенні судом справи в порядку ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірності спірного податкового повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про визначення податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 110574,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 71676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 38898,00 грн.), суд доходить висновку, що вказане податкове повідомлення - рішення порушує права і інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про застосування податкового зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 170,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкіями 170,00 грн.) суд зазначає, що у відповідності до ст. 4 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства платники які визначені у статті 1 цього Закону, сплачують на спеціальний рахунок Державного казначейства України щомісяця у строки, визначені законом для місячного звітного періоду.

Пунктом 5 Порядок заповнення і подання звіту про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства (затв. Наказом Державної податкової адміністрації України 28 березня 2002 р. N133) звіт подається платником збору до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням щомісяця протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Крім того, податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 Закону «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про застосування податкового зобовязання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 170,00 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкіями 170,00 грн.) прийнято у відповідності до вищевказаних нормативно-правових актів, а отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94,159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської об"єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської обєднаної державної податкової інспекції від 24.11.2010р. №/0 (від 28.12.2010р. №/1) про визначення податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 110574,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 71676,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 38898,00 грн.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова виготовлена 14 лютого 2011 року.

Суддя Панов М.М.