Справа № 826/10098/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382 (далі - Закон № 1382) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", статті 38 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", пункту 3, підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України від 06 квітня 2011 року № 405, затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів від 22.11.2012 року № 1077 (далі - Порядок № 1077).

Порядок № 1077 визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

З матеріалів справи вбачається, що 5/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 25 листопада 1993 року, посвідченого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 6-у-158 (а.с. 12). 7/12 часток вказаного житлового будинку належить ОСОБА_5 Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досягнуто домовленість про порядок володіння та користування житловим будинком АДРЕСА_1. Вищезазначена домовленість про порядок володіння та користування вказаним житловим будинком оформлена договором від 09 липня 1998 року, який зареєстровано Київським бюро технічної інвентаризації за № 850 (а.с. 13).

Судом першої інстанції встановлено, що Печерським районним відділом Державної міграційної служби України в м. Києві розглянуто надані документи позивача щодо реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1.

Відповідачем було встановлено, що власником 5/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, а власником 7/12 часток вказаного будинку - ОСОБА_5. Проте право власності ОСОБА_5 на 7/12 часток вказаного будинку не підтверджено встановленими чинним законодавством правоустановлюючими документами. Інформація щодо смерті одного з співвласників, ОСОБА_5, (на яку посилається представник позивача) не підтверджена документально та відсутня інформація щодо спадкування майна ОСОБА_5

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки 5/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та 7/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю, а згода співвласника 7/12 часток вказаного будинку (ОСОБА_5.) на реєстрацію громадянки ОСОБА_3 відсутня, то підстав для реєстрації позивача за адресою : АДРЕСА_1 - немає.

Отже відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 15 жовтня 2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.