Справа № 2а-12915/11/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2011 р. № 2а-12915/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

з участю секретаря судового засідання Новосада В.М.

представників

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача не зявився,

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні в м.Львові за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2011 року ВП №29473718.

Підставою позовних вимог, на думку позивача, є те, що виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження, не відповідає встановленим вимогам Закону, зокрема в ньому не зазначено дату прийняття та номер рішення згідно з яким видано виконавчий документ, не зазначено ідентифікаційний код боржника та ідентифікаційний номер стягувача. Також, продовжує позивач, відповідач відповідно до Закону Укаїни «Про виконавче провадження»не є уповноваженим органом державної виконавчої служби щодо винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду (докази наявні в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Постановою від 26.10.2011 року за ВП№№294737 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-1617/111 року, виданого 19.10.2011 року Шевченківським районним судом м.Львова, про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести донарахування і виплату пенсії ОСОБА_2 з 24.03.2011 року по 22.07.2011 року включно, з врахуванням підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», враховуючи мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзац.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року за №606-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як передбачено ч.1 ст.25 даного Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.18 цього ж Закону, назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з оспорюваної постанови про відриття виконавчого провадження, виконавчий лист видано на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.10.2011 року у справі №2а-1617/111.

А тому, доводи позивача про те, що у виконавчому листі не зазначено номер та дату прийняття судового рішення згідно якого видано виконавчий лист, не відповідає фактичним обставинам справи.

Окрім того, як передбачено абз.5 п.1.8. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року за №74/5 (з наступними змінами та доповненнями), постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не може бути скасована лише з формальних підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 19 Закону, які не перешкоджають подальшому провадженню виконавчих дій.

Згідно з вимог п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Територіальними органами виконавчої дирекції Пенсійного фонду, відповідно до абз.2 ч.2 ст.63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року за №1058-IV, є головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах. Головні управління та управління Пенсійного фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що оскільки позивач являється територіальним органом центрального органу виконавчої влади, головним державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області було правомірно та у відповідності норм чинного законодавства відкрито виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати з сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 грудня 2011 року.

Суддя В.Я.Мартинюк