Справа № 2а-463/57/13
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 876/6759/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Личаківського районі м.Львова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11.04.2013р. у справі за позовом в.о. прокурора Личаківського району м.Львова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області до Винниківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2011р. прокурор Личаківського району м.Львова звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Львівській обл. з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Винниківської міської ради м.Львова № 767 від 01.03.2005р. «Про передачу у приватну власність гр.ОСОБА_2 земельної ділянки АДРЕСА_1

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 11.04.2013р. у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив прокурор Личаківського району м.Львова, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на підставі вимог ст.ст.4, 85, 87-89 Водного кодексу України, ст.ст.59, 60 Земельного кодексу України відповідач повинен був утриматися від прийняття рішення про передачу ОСОБА_2 спірної земельної ділянки до затвердження проекту землеустрою прибережної захисної смуги річки Маруньки на відповідній території.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2005р. відповідачем Винниківською міською радою Львівської обл. прийнято рішення № 767 «Про передачу у приватну власність гр.ОСОБА_2 земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0675 га», відповідно до якого передано ОСОБА_2 у приватну власність вищевказану земельну ділянку для ведення садівництва у кооперативі «Сонячна долина» в м.Винники, в тому числі в межах червоних ліній 0,0029 га без права будівництва капітальних споруд і посадки багаторічних насаджень.

На підставі виготовленої технічної документації ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 341813 від 01.03.2006р..

Згідно до листа Львівського обласного виробничого управління водного господарства «Облводгосп» № 09/3665 від 21.12.2010р. річка Марунька знаходиться у басейні Західного Бугу, довжина річки у межах області складає 14 км, площа водозабору становить менше 2 тис.кв.км, через що остання відноситься до малих річок.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Винниківської міської ради м.Львова № 02.5/162 від 09.03.2011р. станом на 2004-2005 роки проект землеустрою по встановленню водоохоронної зони та прибережної смуги для річки Марунька в районі Винниківського озера, міською радою не погоджувався і не затверджувався.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.88 Водного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються за проектами землеустрою (містобудівною документацією).

На момент прийняття спірного рішення Винниківською міською радою проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги р.Марунька в м.Винники не затверджувався, через що прибережна захисна смуга не була встановлена.

При цьому облаштування таких смуг вздовж річок і навколо водойм відповідно до ст.ст.9, 87 Водного кодексу України входить до компетенції міських, районних рад; сама собою класифікація річки згідно ст.79 названого Кодексу не надає повноважень іншим особам на визначення довжини прибережної захисної смуги; у межах населених пунктів прибережна захисна смуга повинна встановлюватися з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Окрім цього, для отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку ОСОБА_2 була оформлена технічна документація, під час погодження якої будь-яких обмежень щодо використання цієї ділянки, як прибережної захисної смуги, не встановлювалося.

Разом з тим, прокурором не надано підтверджуючих документів про те, що відстань від приватизованої третьою особою земельної ділянки до річки Марунька становить один метр, а тому входження спірної ділянки у площу прибережної захисної смуги не доведено.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що прокурором не доведено факту належності спірної ділянки до прибережної захисної смуги, а також не підтверджено розташування такої на відстані одного метра від даного водоймища.

Наведені обставини у своїй сукупності є вирішальними для вирішення спору про правомірність рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у власність.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на той факт, що даний спір розглянутий неповноважним судом, на що вказують наступні обставини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи судом першої інстанції) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Частиною 2 ст.18 КАС України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки, та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Розглядуваний позов заявлено прокурором в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Львівській обл., яка відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затв. постановою КМ України № 1520 від 17.11.2001р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства охорони навколишнього природного середовища і йому підпорядковується.

Таким чином, у наведеному випадку спір виник між органом державної влади та органом місцевого самоврядування, а тому такий спір, згідно вимог ч.2 ст.18 КАС України, повинен був розглядатися окружним адміністративним судом, а не місцевим загальним судом як адміністративним судом.

Така позиція також відповідає роз'ясненням, які містяться в п.2 постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Оскільки справа розглянута неповноважним складом суду (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржуване рішення місцевого загального суду як адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Наведені вище мотиви вказують на безпідставність заявлених прокурором позовних вимог, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи,а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Личаківського району м.Львова задовольнити частково.

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11.04.2013р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову прокурора Личаківського районум.Львова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Львівській обл. до Винниківської міської ради м.Львова, третя особа ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Н.М. Судова-Хомюк

Судді: В.В. Гуляк

Л.Я. Гудим

Повний текст

виготовлено 05.10.2015р.