Справа № 2-а-1975/11
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1975/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Павлов В.Г.,

при секретарі - Малофеєвій О.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Броварського взводу при УДАІ УМВС в Київській області ОСОБА_3 про визнання незаконними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії АИ № 093153 від 02.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду з адміністративним позовом до інспектора Броварського взводу при УДАІ УМВС в Київській області ОСОБА_3 Олександра Івановича про визнання незаконними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії АИ № 093153 від 02.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, мотивуючи свої вимоги тим, що постанова винесена відповідачем з порушенням положень чинного законодавства.

З позовної заяви вбачається, що о 15 год. 05 хв. 02.06.2011 року позивач, керуючи автомобілем Шєвролє-Ніва /держ.номер СВ 1104 АС/ на 56 км автодороги Київ - Суми, був зупинений інспектором Броварського взводу ДПС, який звинуватив його в порушенні правил дорожнього руху, а саме в порушенні вимог п.12.4 Правил Дорожнього Руху.

Відповідачем був складений протокол від 02.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АИ № 369812 та винесена оскаржувана постанова серії АИ № 093153 від 02.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Обґрунтовуючи адміністративний позов, позивач зазначає, що Правила Дорожнього Руху не порушував, оскаржувана постанова винесена працівником ДАІ безпідставно, а викладені в ній данні не відповідають фактичним обставинам справи, що мають суттєве значення для справи.

Позивач та представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові, наполягали на їх задоволенні /а.с.3-6/

Відповідач в судове засідання не з явився, належним чином повідомлявся про час, місце і дату розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За вказаною нормою права, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі наявні докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до^ якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ІМ3353-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника підрозділів Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2011 року ІДПС Броварського взводу при УДАІ МВС в Київській області ОСОБА_3 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АИ № 369812 за порушення ним вимог пункту 12.4 Правил дорожнього

Суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що о 15 год. 05 хв. 02.06.2011 року позивач, керуючи автомобілем Шевролєт-Ніва /держ.номер СВ 1104 АС/ на 56 км автодороги Київ - Суми, рухався зі швидкістю 83 км/год, при встановленій швидкості рух 60 км/год, перевищивши її на 23 км /год. Швидкість руху вимірювалась приладом «Іскра» № 18804, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України

Відповідно до п. 8.1 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Згідно положень п.12.4 Правил Дорожнього Руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ч.1 ст.122 КУпАП складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність - є, зокрема, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами норм КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до статті 251 КУпАП до доказів відносять протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Разом з тим зібрані по справі про адміністративне правопорушення докази повинні містити достовірну інформацію, підтверджувати наявність правопорушення, місце, час його скоєння, наявність свідків, потерпілих при обставинах, які встановлюються, винність особи у вчиненні правопорушення.

У відповідності до положень вимог ст. 251 КУпАП, в підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявні протокол від 02.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АИ № 369812 та винесена відповідачем оскаржувана постанова від 02.06.2011 року серії АИ № 093153 і є одними з доказів в справі про адміністративне правопорушення.

За приписами статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача субєкта владних повноважень. Інших оформлених з дотриманням визначеного законом порядку доказів, крім тих, які є у матеріалах справи, в підтвердження факту порушення позивачем вимог п. 12.4 Правил Дорожнього Руху, на розгляд суду не надано. Відповідно ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, протокол від 02.06.2011 року про адміністративне правопорушення серії АІ 1 № 369812 та постанова серії АІ1№ 093153 від 02.06.2011 року розглядаються як докази у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Мотивуючи обґрунтованість адміністративного позову, позивач зазначає, що винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, в протоколі про адміністративне правопорушення, надаючи пояснення відповідачу, також вказував на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки перевищення швидкості руху транспортного засобу, яким він керував, становила менше двадцяти кілометрів на годину.

Відповідач в судове засідання не зявився, не надіслав своїх заперечень проти адміністративного позову та інших доказів на спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Незважаючи на категоричне заперечення позивачем вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем не зазначено мотивів відхилення доказів, на які посилався водій транспортного засобу.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на п користь.

Відсутність у матеріалах справи показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото чи кінозйомки, пояснень свідків події дає підстави мати сумніви відносно обєктивності накладення адміністративного стягнення та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, взагалі.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. При винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, належним чином не доведена! твердження позивача не спростовані, а відповідач при винесенні вищезазначеної оскаржуваної постанови не діяв відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню позовна вимога, заявлена позивачем, щодо визнання дій відповідача не законними, оскільки нормами КАС України не передбачено такого способу захисту інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, як визнання їх дій - не законними.

Враховуючи викладене, керуючись п.8.1, 12.4 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. зі змінами внесеними Постановою КМУ №876 від 01.10.2008 р., ст.ст. 8-12, 14, 70-72, 159-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Броварського взводу при УДАІ УМВС в Київській області ОСОБА_3 про визнання незаконними дії субєкта владних повноважень та скасування постанови серії АИ № 093153 від 02.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 02.06.2011 року в справі про адміністративне правопорушення серії АІ 1 № 093153, винесену інспектором ІДПС Броварського взводу ДПС при УДАІ МВС України в;Київській області старшим прапорщиком міліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 гривню 70 копійок судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4