Справа № 2а-505/11/1232
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Суський О.І
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року справа № 2а-505/11/1232

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Ястребової Л.В., Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області та ОСОБА_2 на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2а-505/11/1232 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області про стягнення соціальної допомоги як дитині війни.

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання нарахувати та виплатити недоплаченої щомісячної допомоги до пенсії, як Дитині війни з 01 січня 2006 року.

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірною бенздіяльність відповідача та зобовязано нарахувати і виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 18.02.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням здійснених виплат. В решті позвоних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з цим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач також подав апеляційну скаргу, з вимогою задовольнити позовні вимоги у повному ообсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, встановила наступне :

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи діти війни, що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом зупинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі, п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Зокрема статтею 6 вказаного закону після внесення передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, що встановлено для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ Внесення змін до деяких законодавчих актів УкраїниЗакону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.2007 р. щодо внесення змін до Закону України Про соціальний захист дітей війнивизнані такими, що не відповідають Конституції України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, що відповідає положенням ст. 6 Закону № 2195-IV в редакції, яка є чинною на даний час, адже попередні зміни, як було зазначено вище, визнані неконституційними, тому застосовується саме та редакція, яка була до внесення відповідних змін.

В той же час, суд першої інстанції, правильно вирішивши спір по суті, допустився помилки.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної постанови відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячної пенсії. Звернення позивача до відповідача із заявою з питання проведення перерахунку пенсії та іншої соціальної виплати за минулий час не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач до суду з позовом звернулась 18.08.2011 року та просила задовольнити вимоги з 01.01.2006 року, а причину пропуску строку обумовила своєю юридичною необізнаністю та похилим віком.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на порушення позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинний був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії. Юридична необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено та не доведено.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, тому вимоги позивача за період з 01.01.2006 року по 17.02.2011 року - підлягають залишенню без розгляду

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо зобовязання органу пенсійного фонду нараховувати позивачу підвищення до пенсії як особі, що має статус «дитина війни» в розмірах, встановлених редакцією ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» без обмеження кінцевого строку виплати, оскільки таке зобовязання фактично передбачає виплату зазначеного виду підвищення до пенсії у майбутньому. За нормами КАС України відновлюється тільки порушене право, існування якого в майбутньому може бути оспорено.

Кодексом адміністративного судочинства передбачено відновлювати лише порушені права громадян, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 195, 197 , 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Троїцького районного суду Луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2а-505/11/1232 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області про стягнення соціальної допомоги як дитині війни змінити.

Змінити абзац четвертий резолютивної частини постанови Троїцького районного суду Луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2а-505/11/1232 виклавши у наступному змісті: « Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області про стягнення соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.01.2006 року по 17.02.2011 року залишити без розгляду. В решті позовних вимог відмовити.»

В іншій частини постанову суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили .

Головуючий: Л.В.Ястребова

Судді: Д.В.Ляшенко

ОСОБА_3