Справа № 279/14015/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шульга О.М.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" жовтня 2015 р. Справа № 279/14015/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "15" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.05.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо не нарахування та не виплати позивачу коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до визначених законом розмірів за період з 25.05.2014 року по 02.08.2014 року протиправними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 допомоги в зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до вимог ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40 % мінімальної заробітної плати та доплати за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 вказаного Закону за період з 25.05.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням отриманих коштів.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати постанову суду першої інстанції із ухваленням нової про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за правилами, встановленими ст. 197 КАС України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 працює в Коростенській центральній міській лікарні та отримує доплату до заробітної плати згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, що встановлений постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року. Також позивач отримує допомогу у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ, але у розмірі, встановленому постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати.

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам вказаного Закону, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, встановлено конкретний розмір такої доплати в твердій грошовій сумі.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) не було встановлено обмежень щодо застосування положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Обмеження, зокрема, ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено пунктом 6 - 7 Прикінцевих положень Закону України №1622-VII від 31.07.2014 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності з 03.08.2014 року.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст.37 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Ці кошти мають бути виплачені відповідачем згідно із Порядком використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 20.09.2005 р. №936.

Проте, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що платником щомісячної доплати відповідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за роботу в зоні радіоактивного забруднення є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 5 п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936 виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших структур, громадянам, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, зокрема доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до статей 39, 40 Закону, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836.

Відповідно до п. 5 Порядку соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5 - 13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємства) та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

До 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

Враховуючи вищезазначені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що обов'язок щодо нарахування доплати до заробітної плати, передачі розрахунку до УПСЗН Коростенської міської ради виникає саме у роботодавця, тобто у Коростенської ЦМЛ. Також, відсутні повноваження у УПСЗН і здійснювати такі виплати безпосередньо фізичній особі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради не наділено функціями та повноваженнями нарахування та виплати доплати працюючим громадянам відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "15" травня 2015 р. скасувати в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 25.05.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі двох мінімальних заробітних плат, з урахуванням отриманих коштів.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області вул.Кірова,8, м.Коростень, Житомирська область,11500

- ,