Справа № К/9991/133/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року м. Київ К/9991/133/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року

у справі №2а-6176/10/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 22 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року, адміністративний позов задовольнив частково, скасував податкове повідомлення-рішення від 12 травня 2009 року №/0. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Посадовими особами контролюючого органу на підставі направлень від 31 березня 2009 року №130 та від 14 квітня 2009 року №136, проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складено акт від 24 квітня 2009 року №1058/17-214/НОМЕР_1, яким, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2012 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело, на думку податкового органу до заниження податку з доходів фізичних осіб на 46 124,65 грн., у тому числі за 2007 рік на 38 394,63 грн. та за 2008 рік на 7 730,02 грн.

Крім того, за висновками акту перевірки, позивачем в порушення вимог підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.4, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, на 88 241,00 грн., у тому числі за ІІ півріччя 2007 року на 54 918,00 грн. та 2008 рік на 33 323,00 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 12 травня 2009 року №/0, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 46 124,65 грн. та №/0, яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 132 361,50 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині скасування податкового повідомлення-рішення від 12 травня 2009 року №/0, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач здійснював бухгалтерський та податковий облік за принципом подання фінансової звітності, встановленим для юридичних осіб, тобто за кожний квартал окремо. При цьому, некоректне заповнення позивачем відповідних декларацій, зумовило виникнення розбіжностей між сумами доходів та витрат, що призвело до додаткового нарахування відповідачем суми податку з доходів фізичних осіб.

Як вбачається з акту перевірки, при перевірці достовірності відображення даних декларацій та первинних бухгалтерських документів, наданих підприємцем до податкової інспекції, встановлено завищення валового доходу за ІІ півріччя 2007 року на 875 445,28 грн. та заниження валового доходу за 2008 рік на 03,51 грн.

Виручка від реалізації товарів надходила на банківський рахунок підприємця на загальну суму 515 349,72 грн. Проте в ході перевірки було встановлено, що підсумкові дані Книги обліку доходів та витрат не відповідають даним декларації про отримані доходи на загальну суму 875 445,28 грн.

При перевірці правильності формування валових витрат було встановлено їх завищення у зв'язку з неправильним веденням бухгалтерського обліку та віднесенням до складу валових витрат придбання основних засобів, що підлягають амортизації. Крім того, перевіряючі вказують на відсутність документів, що підтверджують витрати в сумі 9 375,00 грн.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник вказує на те, що подання фінансової звітності за іншим принципом, ніж встановлений для фізичних осіб-підприємців, не свідчить про несплату чи недоплату позивачем податку до Державного бюджету України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками скаржника з огляду на наступне.

Так, відповідно до підпункту а) пункту 2 статті 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» підприємства, установи, організації та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані своєчасно i в повному обсязі нараховувати, утримувати та перераховувати до бюджету суми податку з доходів громадян, що підлягають оподаткуванню у джерела виплати.

За змістом статті 13 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України, оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, бухгалтерський та податковий облік, ним здійснювався з порушенням норм податкового законодавства, що і зумовило виникнення розбіжностей між показниками бухгалтерського обліку позивача та призвело до нарахування відповідачем суми податку з доходів фізичних осіб.

При цьому, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності у платників податків обов'язку вести бухгалтерський та податковий облік відповідно до приписів податкового законодавства, яке у свою чергу, передбачає, у разі допущення платником податків помилок у податковій звітності, можливість виправити допущені порушення, відновити облік, скоригувати податкову звітність, у порядку встановленому законодавством, чого позивачем зроблено не було.

Згідно приписів частин першої та другої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на доведеність податковим органом правомірності прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2011 рок у справі №2а-6176/10/2070 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.