Справа № 813/3694/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року № 813/3694/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Підгайного О.І., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Личаківському районі м. Львова, відповідач), з наступними позовними вимогами:

1) зобов'язати відповідача надати вичерпну письмову відповідь з належним чином оформленими копіями документів, а саме:

чи за період з 06 травня 2003 року і по сьогоднішній день ДПІ у Личаківському районі м. Львова повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те, що ТОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221, яке зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, є знято з обліку платника податків;

якщо ДПІ у Личаківському районі м. Львова з 06 травня 2003 року і по сьогоднішній день повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те. що ТОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221, яке зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, є знято з обліку платника податків, то позивач просить надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чи ДПІ у Личаківському районі м. Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221, яке зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, з 2002 року подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу;

якщо ДПІ у Личаківському районі м. Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТОВ УПП "Євроінсталсервіс" ідентифікаційний код - 31730221, яке зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, з 2002 року подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, то позивач просить надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чому ДПІ у Личаківському районі м. Львова попередньо письмово не повідомила позивачку про те, що 24 лютого 2011 року відповідач буде проводити обстеження місцезнаходження СП ТОВ "Польтрансфер" за її адресою (не було попереджено також іншого співвласника нерухомості ОСОБА_3), до того ж за умови, коли відповідач знав, що немає правових відносин між позивачем і згаданим підприємством;

чому ДПІ у Личаківському районі м. Львова 24 лютого 2011 року здійснила обстеження СП ТОВ "Польтрансфер" за адресою позивача за її відсутності, а також за відсутності іншого співвласника - ОСОБА_3, без відповідного для таких дій рішення суду і повідомлення власників;

якими юридичними документами керувалась ДПІ у Личаківському районі 24.02.2011 року, коли здійснювала обстеження місцезнаходження підприємства за адресою позивача і складала акт опису майна №147;

яким чином ДПІ у Личаківському районі м. Львова 24 лютого 2011 року проводячи обстеження зайшла на приватну закриту територію і в будинок, який належить позивачу та її чоловіку - ОСОБА_3, за їх відсутності (адже територія садиби є огороджена, а на вхідній брамі вказаний лише номер будинку, там немає жодної інформації щодо власників та зареєстрованих осіб тощо);

на підставі чого працівники податкового органу встановили 24.02.2011 року факт наявності/відсутності СП ТОВ "Польтрансфер" та зробили відповідний запис у акт обстеження;

як визначили працівники ДПІ, що в зачиненому приватному будинку наявне/відсутнє майно СП ТОВ "Польтрансфер";

якщо ДПІ у Личаківському районі м. Львова 24.02.2011 року не виявила ні підприємства "Польтрансфер", ні його майна, то позивач просить пояснити якими положеннями закону керувались працівники ДПІ, складаючи акт опису майна підприємства якого не було виявлено;

чому відповідач, не виявивши підприємства "Польтрансфер" і його майна, склав Акт опису його майна, а не склав Акт про відсутність майна, що може бути описане у податкову заставу;

чому ДПІ у Личаківському районі м. Львова письмово не повідомила позивача, що 24.02.2011 року було здійснено обстеження і складено акт опису майна №147 згаданого підприємства, на підставі якого 25.02.2011 року майно підприємства передано в заставу із зазначенням моєї адреси, як адреси боржника;

на якій правовій підставі ДПІ у Личаківському районі м. Львова здійснила реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під №30451213 в податкову заставу активи СП ТОВ "Польтрансфер", вказуючи адресу позивача - АДРЕСА_1, якщо угода між позивачем і підприємством була розірвана в 2001 році, і навіть термін її дії за нотаріальним договором закінчився в 2005 році, а відповідач за його твердженням не виявив 24.02.2011 року підприємства за адресою позивача.

2) визнати, що відповідач не надав позивачці обґрунтованої та повної відповіді на її запит від 13 березня 2014 року за №02/03, чим порушив конституційні права позивачки на отримання достовірної інформації;

3) визнати, що відповідач своїми діями 24.02.2011 року та 25.02.2011 року порушив конституційні права позивачки на гідне та безпечне проживання, а також на безперешкодне володіння приватною власністю і недоторканість житла та майна, оскільки 24.02.2011 року здійснив неправомірне проникнення у приватне володіння позивачки та склав акт обстеження і акт опису майна підприємства СП ТОВ "Польтрансфер", хоча не виявив його за адресою позивачки; 25.02.2011 року відповідач неправомірно використав і зареєстрував адресу позивачки в Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна, як адресу місцезнаходження підприємства-боржника, з яким позивачка немає ніяких правових відносин;

4) визнати акт обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року і акт опису майна №147 від 24.02.2011 року, які відповідач склав за адресою: АДРЕСА_1, неправомірно складеними і недійсними;

5) визнати реєстрацію в податкову заставу активів СП ТОВ "Польтрансфер" (адреса - АДРЕСА_1) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг № 30451213 від 25.02.2011) такою, що вчинена на підставі неправомірно складених документів, а тому є вважається недійсною. Зобов'язати відповідача надати позивачу відповідний документ, що підтверджує скасування даної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач неправомірно проник у приватне володіння позивачки, порушивши її конституційні права на безпечне володіння приватною власністю і недоторканість житла та майна. В результаті вказаного, відповідачем було складено акт обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року і акт опису майна №147 від 24.02.2011 року. З метою з'ясування вищевказаних обставин, 13.03.2014 року позивач зверталася до ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області з письмовим запитом, однак, на її думку, належної відповіді на свої запитання не отримала. У зв'язку з вищенаведеним, позивач звернулася з даним позовом до суду та просить зобов'язати відповідача надати вичерпну письмову відповідь на її письмовий запит з належним чином оформленими копіями документів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечила. Свою позицію виклала у письмових запереченнях на адміністративний позов від 15.08.2014 року та додаткових поясненнях від 20.08.2014 року, суть яких полягає в наступному. Представник відповідача вважає, що надана позивачу відповідь № Х-8/10/13-06-11/15/119 від 15.04.2014 року є достатньою та в повному обсязі охоплює поставлені позивачем запитання. Крім того, зазначає, що 24.02.2011 року відповідачем було здійснено вихід на юридичну адресу СП ТзОВ "Польтрансфер" (адреса згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: АДРЕСА_1) з метою з'ясування наявності вказаного підприємства за даною адресою. В результаті перевірки було встановлено відсутність вищевказаного підприємства за даною адресою, про що складено акт обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року та акт опису майна №147 від 24.02.2011 року. Відтак, представник відповідача вважає, що права позивача жодним не порушені, у зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач зверталася до ДПІ у Личаківському районі м. Львова із запитом про надання інформації (вих. № 02/03 від 13.03.2014 року). В даному запиті позивач зазначила, що відповідачем надано довідку № 8704119-01 від 06.05.2003 року про зняття з обліку платника податків ТзОВ українсько-польского підприємства "Євроінсталсервіс", одним з засновників якого, керівником і головою ліквідаційної комісії була позивач. Тому, з посиланням на ч. з ст. 32 та 40 Конституції України, просила надати відповіді на питання, поставлені в заяві.

Зокрема, просила надати інформацію щодо повідомлення відповідачем державного реєстратора Львівської міської ради про зняття з обліку платника податків ТзОВ українсько-польського підприємства "Євроінсталсервіс" за період з 06.05.2003 року і дотепер, отримання відповідачем від реєстратора інформації про підтвердження відомостей від ТОВ УПП "Євроінсталсервіс" про вказану юридичну особу. Також, позивач просила пояснити законність дій відповідача щодо неповідомлення її про обстеження місцезнаходження СП ТОВ "Польтрансфер" за адресою позивача, проведення цього обстеження за адресою позивача за її відсутності та за відсутності іншого співвласника будинку, встановлення факту наявності/відсутності за цією адресою СП ТОВ "Польтрансфер" та складання відповідного акта. Просила надати роз'яснення щодо випадків складання акта про відсутність майна платника податків та застосування податкової застави, а також підтвердити відповіді на поставлені питання відповідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області надана відповідь позивачу № х-8 /10/13-06-11/15/119 від 15.04.2014 року.

Однак, позивач вважає дану відповідь не повною та не обґрунтовано, а проведену перевірку СП ТОВ "Польтрансфер" та складені за її результатами документи - не законними, у зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 року у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено в повному обсязі.

В подальшому, вищевказана постанова була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 11.08.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року - скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій зроблені без належного дослідження наданої відповідачем відповіді на письмовий запит позивача. Також зазначив, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід визначитися з інформацією, яку вимагав позивач, перевірити повноту наданої відповіді на неї і законність у її відмові.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи наведене, Львівським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення в даній справі враховуються висновки Вищого адміністративного суду України щодо неналежного дослідження оскаржуваної відповіді.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законами України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації".

Виходячи з аналізу зазначених нормативних актів, розпорядники публічної інформації під час віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом повинні застосовувати приписи Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки публічна інформація є обмеженою лише у випадках, передбачених цим Законом, норми якого є спеціальними в порівнянні з нормами Закону України "Про інформацію".

Статтею 6 України "Про доступ до публічної інформації" визначено інформацію з обмеженим доступом та критерії обмеження доступу до такої інформації.

До такої інформації з обмеженим доступом відноситься:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Лише за умови додержання сукупності всіх трьох підстав може бути обмежено доступ до інформації.

Поняття конфіденційної інформації наведено у ст.7 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до якої - це інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яке може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена у частині першій і другій статті 13 цього Закону.

З прийняттям Законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про захист персональних даних" Закон України "Про інформацію" втратив значення базового закону в галузі інформаційного законодавства, тому у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відносно до Закону "Про доступ до публічної інформації".

Поняття публічної інформації наведено у ст.1 Законів України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч.1 наведеної статті, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Поняття податкової інформації наведено у ст.16 Закону України "Про інформацію", відповідно до якої податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно вищевказаного закону, а саме ч. 1 ст. 2, основними принципами інформаційних відносин, серед інших є достовірність і повнота інформації.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що надана відповідачем відповідь № Х-8/10/13-06-11/15/119 від 15.04.2014 року на звернення позивача від 13.03.2014 року не відповідає вищевказаним принципам.

У вищевказаній відповіді зазначено, що ТзОВ українсько-польське підприємство "Євроінсталсервіс" знято з обліку за основним місцем податкового обліку 06.05.2003 року. СП ТОВ "Польтрансфер", яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з наявністю у підприємства податкового боргу, було виставлено податкову вимогу від 22.02.2011року. Відповідно до ст.89 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), прийнято рішення №4052/10/24-02 від 24.02.2011 року про опис майна боржника, у зв'язку з чим 24.02.2011 року, відповідно до ст.91 ПК України, здійснено вихід за юридичною адресою боржника (АДРЕСА_1) та встановлено відсутність вказаного підприємства за даною адресою, про що складено відповідний акт обстеження юридичної адреси платника.

Стосовно акту опису майна, то відповідач роз'яснив, що у відповідності до п.п.89.1.2 п.89.1. ст.89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки встановлені Кодексом, суми грошових зобов'язань, самостійно визначених контролюючим органом з дня виникнення податкового боргу. Тому 24.02.2011року складено акт опису майна, та зареєстровано у Львівській філії державного підприємства "Інформаційного центру Міністерства юстиції України" (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №30451213 від 25.02.2011 року.

При цьому, в запереченнях на позовну заяву (а.с. 31-32, 37-40) та додаткових поясненнях (а.с. 44-45) відповідач надає відповіді на запитання позивача, які були викладені у зверненні вих. № 2/03 від 13.03.2014 року, проте, не надані податковим органом у відповіді на це звернення.

Тобто, з аналізу змісту звернення ОСОБА_1 та змісту відповіді ДПІ в Личаківському районі м. Львов судом встановлено, що має місце суттєва неповнота відповіді № Х-8/10/13-06-11/15/119 від 15.04.2014 року на звернення позивача від 13.03.2014 року. На більшість запитань, поставлених позивачем, відповіді не надано, як не надано і копій підтверджуючих документів, які запитувались. Відмова у наданні таких документів теж жодним чином не обґрунтована.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає про неповноту та необґрунтованість відповіді (відмови у наданні інформації) ДПІ у Личаківському районі м. Львова на поставлені позивачем питання, у зв'язку з чим, визнає вважає протиправною бездіяльність ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо ненадання повної відповіді ОСОБА_1 на її письмовий запит від 13.03.2014 року.

Обираючи засіб відновлення порушеного права позивача на отримання інформації, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача надати позивачу повну відповідь на її письмовий запит, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірно складеними та недійсними акта обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року і акта опису майна № 147 від 24.02.2011 року, які відповідач склав за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Згідно з ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття рішень, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Тобто, з урахуванням всього вищенаведеного, випливає, що публічно-правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

Згідно предмету регулювання, яке міститься у КАС України, вбачається, що право вимагати визнання рішення, дій протиправними має особа, якої він стосується, тобто створює для якої нові права, обов'язки.

Водночас, як акти обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року та опису майна № 147 від 24.02.2011 року, які відповідач склав за адресою: АДРЕСА_1, стосуються виключно юридичної особи - СП ТзОВ «Польтрансфер», а не ОСОБА_1

Такі акти не створюють жодних прямих наслідків для ОСОБА_1

Крім того, акти обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року та опису майна № 147 від 24.02.2011 року, які відповідач склав за адресою: АДРЕСА_1, є лише джерелом (матеріальним носієм) інформації, здобутої працівниками ДПІ в Личаківському районі м. Львова під час здійснення службової діяльності.

Такі акти не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, оскільки не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень.

Відтак, у вимозі про визнання неправомірно складеними та недійсними акта обстеження юридичної (фактичної) адреси платника від 24.02.2011 року і акта опису майна № 147 від 24.02.2011 року, які відповідач склав за адресою: АДРЕСА_1, слід відмовити.

З аналогічних підстав слід відмовити і у позовній вимозі про порушення відповідачем 24.02.2011 року та 25.02.2011 року конституційних прав позивачки на гідне та безпечне проживання шляхом неправомірного проникнення у приватне володіння та складення акта обстеження та акта опису майна, оскільки.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, у зв'язку з наявністю у СП ТзОВ "Польтрансфер" податкового боргу, 24.02.2011 року податковим органом було прийнято рішення про опис майна даного товариства у податкову заставу № 4052/10/24-0 від 24.02.2011 року. Як наслідок, 24.02.2011 року у відповідності до ст. 91 ПК України, службовими особами відповідача здійснено вихід за юридичною адресою СП ТзОВ "Польтрансфер" (АДРЕСА_1). Враховуючи те, що за даною адресою СП ТзОВ "Польтрансфер" не знаходиться, відповідачем було складено акт обстеження юридичної адреси товариства. Також у зв'язку з несплатою у встановлені строки податкових зобов'язань, 24.02.2011 року податковим органом складено акт опису майна, відповідно до якого описано майно платника, що перебуває у його власності.

Тобто, вищеописані дії впливають виключно на права та обов'язки юридичної особи СП ТзОВ "Польтрансфер", а не фізичної особи ОСОБА_1.

Суд, крім іншого, вважає за необхідне наголосити, що з відповіді ДПІ в Личаківському районі м. Львова №23222/10/11-005 від 06.10.2011р. (а.с. 51) на звернення ОСОБА_1 №04/09 від 19.09.2011 року випливає, що згідно витягу Львівської філії державного підприємства "Інформаційного центру" Міністерства юстиції України від 27.09.11 року реєстрація обтяження рухомого та нерухомого майна, а саме будівлі та земельної ділянки, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), відсутня.

Посилання позивачки на порушення її прав є безпідставними, оскільки зазначені дії посадових осіб ДПІ в Личаківському районі м. Львова не стосуються її безпосередньо.

З аналогічних підстав слід відмовити і у вимозі про визнання реєстрації в податкову заставу активів СП ТОВ "Польтрансфер" (адреса - АДРЕСА_1) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг № 30451213 від 25.02.2011) недійсною, тобто такою, що вчинена на підставі неправомірно складених документів та у вимозі про зобов'язання відповідача надати позивачу відповідний документ, що підтверджує скасування даної реєстрації.

Податковий кодекс України (згідно з ст. 1) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно, виконання посадовими особами податкового органу своїх обов'язків щодо виходу за юридичною адресою платника податків, складення акту обстеження юридичної (фактичної) адреси платника, акту опису майна, реєстрація податкової застави активів платника податків здійснюється ними під час адміністрування справляння податків фізичними особами, юридичними особами та фізичними особами - підприємцями. Тобто, обов'язковими мають бути відносини «платник податку» - «держава».

В той же час, ОСОБА_1 не є учасником даних відносин. Взаємовідносини зі сплати податків виникли у держави з СП ТОВ "Польтрансфер", а, відтак, лише воно наділене правом звертатись до суду з позовом про визнання реєстрації в податкову заставу активів СП ТОВ "Польтрансфер" (адреса - АДРЕСА_1) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг № 30451213 від 25.02.2011) недійсною, тобто такою, що вчинена на підставі неправомірно складених документів та з вимогою про зобов'язання відповідача надати відповідний документ, що підтверджує скасування даної реєстрації.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачем при наданні відповіді на письмовий запит позивача від 13.03.2014 року, не було надано відповідей на поставлені запитання позивача та не надано витребуваних документів. Доказом цього є подальші намагання відповідача надати пояснення щодо окремих пунктів письмового запиту у запереченнях на адміністративний позов та письмових поясненнях на позов.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності щодо надання повної відповіді № Х-8/10/13-06-11/15/119 від 15.04.2014 року та в частині зобов'язання відповідача надати вичерпну письмову відповідь з належним чином оформленими копіями документів на поставлені позивачем запитання у письмовому зверненні №02/03 від 13.03.2014 року.

Щодо інших позовних вимог, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні таких в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, в користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 36,55 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7-11, 14, 18, 19, 69-71, 72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо надання ОСОБА_1 повної відповіді на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області надати ОСОБА_1 відповідь на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014 року, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Сягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 36 (тридцять шість) гривень 55 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 12.10.2015 року

Суддя Потабенко В.А.