Справа № 823/4996/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року справа № 823/4996/15

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

16 вересня 2015 року до суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області від 17.06.2015 №5-17 про сплату податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок сплачений фізичними особами, які є власниками транспортних засобів в розмірі 25000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у її власності перебував автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, яким 13.03.2014 незаконно заволоділа не встановлена особа. Відповідно до договору №9 про передачу права власності на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 від 26.06.2014 укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1, право власності на автомобіль перейшло до ПАТ «Страхова група «ТАС», а тому позивач не є власником транспортного засобу і не зобов'язана сплачувати транспортний податок.

Крім того, позивач зазначила, що транспортний податок з фізичних осіб, визначений у Податковому кодексі України, запроваджений згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 і вимога щодо сплати даного податку у 2015 році суперечить принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Оскільки згідно вимог Бюджетного кодексу України бюджетний період становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, то зміни до ПК України, внесені за кілька днів до початку бюджетного періоду 2015 року, не можуть застосовуватись до позивача.

Представник позивача у судове засідання не прибув, проте надіслала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник Тальнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. 29.09.2015 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

У зв'язку з надходженням до суду заяв усіх сторін спору про розгляд справи без їх участі, на підставі вимог частини 4 статті 122 КАС України суд дійшов висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

Тальнівською ОДПІ у відповідності до підпункту 267.6.2. п. 267.6. статті 267 Податкового кодексу України позивачу винесене податкове повідомлення - рішення від 17.06.2015№ 5-17 про визначення грошового зобов'язання з транспортного податку в сумі 25000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 в адміністративному порядку звернулася до Головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Головного управління ДФС у Черкаській області від 12.08.2015 № 16115/23-00-10-0210 та Державної фіскальної служби України від 03.09.2015 № 8368/10/99-99-10-01-03-14 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

При вирішенні позовних вимог суд виходить з такого.

Відповідно до пунктів 267.1., 267.2., 267.3, 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1. пункту 267.2. цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1. пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндра понад 3000 куб. см.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 263.1 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку за календарний рік у розмірі 25000,00 грн за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1. пункту 267.2. цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні на розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10 - денний строк після закінчення календарного місяця подати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

21.08.2015 відповідачем направлено запит начальнику Звенигородського ВРЕВ при ІДАІ УМВС України в Черкаській області про надання інформації про кількість об'єктів оподаткування транспортним податком та їх власників (а.с.36).

Відповідно до довідки центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів Управління ДАІ УМВС України в Черкаській області від 01.09.2015 № 1144 власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4461 куб. см. є громадянка ОСОБА_1 (а.с.37-38).

Щодо договору від 26.06.2014 № 9, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова група «ТАС», про передачу права власності на автомобіль на користь страховика з моменту отримання страхувальником ОСОБА_1 повного страхового відшкодування за викрадений об'єкт страхування, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (із змінами та доповненнями) державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з четвертим абзацом пункту 34 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 (у редакції постанови КМУ від 23.12.2009 №1371) перереєстрація транспортних засобів, що переходять у власність страховиків після виплати страхувальникам повної страхової суми, проводиться на підставі документів, зазначених у п. 44 цього Порядку.

В п. 44 Порядку визначено, що зняття з обліку транспортних засобів може проводитися довіреними особами страховиків на підставі засвідчених в установленому порядку копій договорів страхування, у яких обов'язково зазначається, що після виплати страхувальниками повної страхової суми транспортні засоби переходять у власність страховиків, а також на підставі довідки банку про повну виплату страхувальниками страхової суми та свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта).

Натомість, на вимогу ухвали суду від 17.09.2015 позивачем надано виписки з картки рахунку ОСОБА_2 (сина позивачки), які підтверджують виконання умов Договору №9 від 26.06.2014 (п.2.1.) щодо отримання страхового відшкодування. Однак суд зазначає, що позивачкою не надано довідки банку про повну виплату страхувальником страхової суми та свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта), як того вимагає пункт 44 Порядку №1388.

Посилання позивача на порушення принципу стабільності в частині внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки суд не бере до уваги, так-як дана норма передбачає внесення змін щодо існуючих податків та зборів, натомість податок на майно є новим видом податку.

Крім цього, дотримання вимог статті 4 Податкового кодексу України, зокрема щодо принципу стабільності податкового законодавства та принципу соціальної справедливості, покладається на законодавця, будь-яких змін до Податкового кодексу України на момент винесення податкового повідомлення-рішення внесено не було, норми статті 267 Податкового кодексу України є чинними та не визнанні не конституційними, а отже підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року прийнятому в справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» (п. 50).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення - рішення.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко