Справа № 409/5363/12 (2-а/209/1/15)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2015 рокусправа № 409/5363/12 (2-а/209/1/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Черкашиної Д.М., представника третьої особи Федорової О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року по справі № 409/5363/12 (2-а/209/1/15) за позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний -2", ОСОБА_6 до Дніпродзержинської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, про визнання рішення протиправним та його скасування , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Дніпродзержинської міської ради №782-42/V від 28.09.2009 року в частині надання згоди на безоплатну передачу у приватну власність для будівництва гаражів фізичним особам, які не є членами гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний -2", земельних ділянок за адресою: бульвар Незалежності, 2, м.Дніпродзержинськ, а саме: гаражів НОМЕР_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаним рішенням міської ради фізичним особам виділені у власність фізичним особам земельні ділянки, які до цього були виділені у власність позивачу, тобто рішення органу місцевого самоврядування порушує право позивача на земельну ділянку.

Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем отримано державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою бульвар Незалежності 2 під розміщення гаражів на підставі рішення міської ради № 777 від 28 вересня 2019 року, а рішенням № 782 від 28 вересня 2009 року, що було прийнято пізніше, відповідач надав земельні ділянки за вказаною адресою фізичним особам, а тому це рішення прийнято з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_5, який не брав участь у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та увалити рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки вважав його незаконним та таким, що порушує його права та зачипає інтереси.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_5 є власником земельних ділянок по бульвару Незалежності 2, виділення у власність яких стосується рішення відповідача № 782 від 28 вересня 2009 року. Право власності апелянт набув на законних підставах, на земельних ділянках побудував нерухоме майно (гаражі), право на яке також зареєстровано за ним у передбаченому законом порядку, він відкрито користується цим майном з 2010 р. На його думку рішення суду є незаконним та порушує його право власності. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача та третьої особи вважали апеляційну скаргу необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що останню необхідно задовольнити частково та скасувати рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дніпродзержинської міської ради № 777 від 28 вересня 2019 року було надано юридичним та фізичним особам право користування земельними ділянками несільськогосподарського призначення, які надаються у користування по матеріалах інвентаризації згідно з додатком.

Згідно додатку до вказаного рішення, крім інших, Гаражно-будівельному кооперативу "Лівобережний -2" було надано у власність та у користування на умовах оренди ряд земельних ділянок за адресою: бульвар Незалежності 2, м.Дніпродзержинськ.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради №782-42/V від 28.09.2009 року надано згоду на безкоштовну передачу у власність та на умовах оренди земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, будівництва гаражів та ведення садівництва громадянам м.Дніпродзержинська згідно з переліком, що додається.

Згідно додатку до вказаного рішення, крім інших, в переліку громадян, яким надано у власність для будівництва гаража (фактичне розміщення) вказані земельні ділянки за адресою: бульвар Незалежності 2, м.Дніпродзержинськ, а саме: гаражів НОМЕР_1

Як стверджує представник позивача, вказані земельні ділянки фактично є частиною тієї земельної ділянки, яка рішенням № 777 була виділена у власність АГК «Лівобережний-2», тому спірним рішенням порушуються права позивача на його земельну ділянку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням Дніпродзержинської міської ради №782-42/V від 28.09.2009 року фізичним особам, які не є членами гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний -2", у власність було передано ті самі земельні ділянки, які рішенням № 777 були передані у власність та користування Гаражно-будівельному кооперативу «Лівобережний-2», яким, зокрема, сплачуються податки за цю землю.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи позов по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разу встановлення під час апеляційного розгляду порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

На підставі позову та досліджених судом апеляційної інстанції доказів, що містяться у справі, колегія суддів встановила, що у даній справі виник спір про право на спірні земельні ділянки між АГК «Лівобережний-2» та фізичними особами, яким належить право на земельні ділянки за адресою: бульвар Незалежності 2, м.Дніпродзержинськ, під гаражами №№ 1а, 2а, 5а, 6а, 7а, 8а, 9а, 10а, 11а, 12а, 13а, 14а, 15а, 16а, 17а, 18а, 19а, 20а, 21а, 24а, 25а, 28а, 29а, 32а, 33а, оскільки законність рішення органу місцевого самоврядування піддається сумніву лише з підстави того, що іншим особам надано у власність ті ж самі земельні ділянки, які належать позивачу.

Апелянт є власником частини вказаних земельних ділянок, а саме під гаражами №№ 6а, 8а, 9а, 10а, 11а, 12а, 17а, але судом не був притягнутий для участі у справі, як і власники інших спірних земельних ділянок.

За таких обставин перевірці в судовому порядку підлягає факт наявності порушення прав позивача у сфері землекористування іншим землекористувачем, встановлення якого і стане безумовною підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування. За таких обставин підстави для заявленого позову не мають ознак публічно-правового спору, а сам позов заявлено на захист земельних прав, які позивач вважає порушеними.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, що виникають із цивільних, житлових, земельних відносин.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виходячи із підстав заявленого позову дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанцій були відсутні підстави відкривати провадження та вирішувати спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як прийнята з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 157, 195, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року по справі № 409/5363/12 (2-а/209/1/15) скасувати.

Провадження у справі № 409/5363/12 (2-а/209/1/15) за позовом Гаражно-будівельного кооперативу "Лівобережний-2", ОСОБА_6 до Дніпродзержинської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, про визнання рішення протиправним та його скасування закрити, роз'яснивши позивачу право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко