Справа № 2а-620/11/0970
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 р. Справа № 34700/11

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Патлевіч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2011 року у справі за її позовом до інспекції державного архітектурного контролю в Івано-Франківській області, третя особа Вовчинецька сільська рада про скасування дозволу на виконання будівельних робіт , -

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт № 963 від 27.12.2010 року інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області (далі ІДАБК в Івано-Франківській області), яким було дозволено здійснення будівельних робіт з реконструкції зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на перехресті вулиць Вовчинецької-Шевченка в с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року у справі № 2а-620/11/0970 у задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати і прийняти нову про задоволення її позову. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що при вирішенні спору суд першої інстанції безпідставно покликався на приписи Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затверджене наказом Держбуду України № 273 від 05.12.2000 pоку, яке на момент виникнення спірних правовідносин втратило чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва № 13 від 19.01.2010 pоку.

Висновок суду про те, що обсяг документів, поданих Вовчинецькою сільською радою із заявою про отримання оскаржуваного дозволу є достатнім для видачі такого дозволу, на переконання апелянта, є помилковим.

Посилання суду на необов'язковість державної експертизи з огляду на п. 3 Розділу 4. (Дорожній комплекс) наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 08.04.2009р. №145 «Про затвердження Переліку обєктів, для затвердження проектів будівництва яких комплексний висновок державної експертизи не є обовязковим», на думку апелянта, є необґрунтованим, оскільки даний пункт передбачає необов'язковість державної експертизи для реконструкції та капітального ремонту в існуючих розмірах одноповерхових (не враховуючи мансардних) будівель, розташованих біля автомобільних доріг та які належать до об'єктів дорожнього комплексу, що не використовуються за прямим призначенням (під заклади торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, що розраховані на одночасне перебування не більше ніж 20 чоловік), за умови дотримання вимог державних будівельних норм, місцевих правил забудови, а зупинка громадського транспорту на вул. Вовчинецькій-Шевченка до реконструкції не була об'єктом дорожнього комплексу, що не використовуються за прямим призначенням, а крамниця, яку спроектовано (заклад торгівлі) була взагалі відсутня, розміри будівлі змінилися, спроектовано та побудовано новий фундамент.

Об'єктом реконструкції є діюча зупинка, а не діючий заклад торгівлі, тобто об'єкт дорожнього комплексу, що використовувався за прямим призначенням, а тому спрощена процедура надання дозволу не може бути застосована і погодження проекту реконструкції повинно відбуватися на загальних підставах із проведенням комплексної державної експертизи.

Окрім того, апелянт наполягає на тому, що документу, що посвідчує право власності Вовчинецької сільської ради на об'єкт реконструкції (зупинку громадського транспорту), чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, подано не було, що суперечить приписам п.4 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 p. № 1104 (далі - Порядок №1104), а посилання суду на достатність довідки Вовчинецької сільради для підтвердження права власності на земельну ділянку замість державного акту є необґрунтованим.

Одночасно апелянт акцентує увагу апеляційного суду на тому, що подана Вовчинецькою сільською радою позивачу проектна документація не була погоджена із органами безпеки дорожнього руху МВС України та Службою автомобільних доріг.

Судом не було дано належної оцінки покликанням представника позивача на те, що в порушення ст.ст. 1, 302, 304, 305 Закону України «Про планування і забудову територій» не проведено громадські слухання проекту містобудівної документації, а саме - містобудівного обґрунтування розміщення об'єкту містобудування (реконструкції зупинки із вбудованою крамницею), чим порушено законні інтереси позивача.

Окрім цього, апелянт наголошує на тому, що реконструкція зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на вул. Вовчинецькій, 39 поблизу місця його проживання без отримання позитивного комплексного висновку державної експертизи порушує конституційне право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та право на участь у громадському слуханні.

Порушення конституційного права апелянта на безпечне для життя і здоров'я довкілля підтверджено листом №1/05-10.2-9/2.6/1271 від 24.02.2011 року Держгірпромнагляду про те, що на відстані 1,5 м та 2 м до діючих газопроводів низького та середнього тиску приватним підприємцем ОСОБА_2 ведеться будівництво зупинки з продуктовою крамницею, що є порушенням вимог додатку 3 Правил безпеки систем газопостачання України. Управлінням Держгірпромнагляду по Івано-Франківській області видано розпорядження про припинення виконання робіт на будівельному майданчику. За допущені порушення нормативно-правових актів з охорони праці приватний підприємець ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності.

Представник апелянта у ході апеляційного розгляду вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Представники відповідача ІДАБК в Івано-Франківській області та третьої особи Вовчинецької сільської ради у судовому засіданні апеляційного суду під ставність вимог апелянта заперечили, просять залишити оскаржуване судове рішення без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуваний нею дозвіл на виконання будівельних робіт № 963 від 27.12.2010 року ІДАБК в Івано-Франківській області було видано на виконання рішення від 29.10.2009 року виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради № 42 «Про реконструкцію зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на вул. Вовчинецькій - Шевченка», рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради від 02.03.2010 року «План соціально-економічного розвитку села на 2010 р.», рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради № 39 «Про затвердження робочого проекту з реконструкції зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на вул. Вовчинецькій - Шевченка», рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради від 28.12.2010 року за № 41 «Про реконструкцію зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на вул. Вовчинецькій Шевченка».

При цьому до ІДАБК в Івано-Франківській області Вовчинецька сільська рада та підрядник ПП «Ямна» звернулись із заявою про надання дозволу на виконання будівельних та відповідними документами, обсяг яких є достатнім для видачі такого дозволу.

Позивачем не доведено яким чином дозвіл на виконання будівельних робіт порушує право позивача на безпечне для життя і здоров'я довкілля, оскільки будинок позивача знаходиться на протилежній стороні проїжджої частини вулиці від об'єкту щодо якого ведуться будівельні роботи. Крім того, позивач не є учасником будь-яких правовідносин з приводу проведення реконструкції вказаної автотранспортної зупинки.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Окрім того за правилами п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На підставі системного аналізу вказаних правових норм апеляційний суд вважає, що захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права, свободи та інтереси певної особи субєктом владних повноважень при здійсненні ним управлінських функцій.

Як свідчать матеріали справи, позивачка ОСОБА_1 оспорює у порядку адміністративного судочинства дозвіл на виконання будівельних робіт № 963 від 27.12.2010 року ІДАБК в Івано-Франківській області, виданий Вовчинецькій сільській раді та ПП «Ямна» на виконання будівельних робіт з реконструкції зупинки громадського транспорту з крамницею продовольчих товарів на вул. Вовчинецькій-Шевченка в с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради (а.с. 61).

Відповідно до приписів ст. 303 Закону України «Про планування і забудову територій» організація проведення громадського обговорення проектів містобудівної документації, місцевих правил забудови покладена на ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради, а також сільські, селищні, міські, районні у місті ради (їх виконавчі органи).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає безпідставними покликання позивачки на те, що видачею вказаного дозволу було порушено її право на участь громадських слуханнях проекту містобудівної документації порушення, а саме містобудівного обґрунтування, оскільки нею у рамках даної справи не оскаржуються будь-які рішення, дії чи бездіяльність органів місцевого самоврядування (їх виконавчих органів) щодо організації чи проведення відповідного громадського обговорення.

Згідно із положеннями ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обовязком держави.

Окрім того, згідно із ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Відтак суд апеляційної інстанції приходить до переконання про безпідставність тверджень позивачки ОСОБА_4 про порушення видачею оспорюваного дозволу на будівництво її права на безпечне для життя і здоров'я довкілля, гарантованого у ст.ст. 16 та 50 Конституції України, оскільки внаслідок реконструкції діючої зупинки громадського транспорту, розташованої на відстані 48 м до її будинку (а.с. 48), вказане гарантоване державою право не порушене.

Щодо покликань апелянта у обґрунтування своїх вимог на лист №1/05-10.2-9/2.6/1271 від 24.02.2011 року Держгірпромнагляду, то з його змісту вбачається порушення вимог додатку 3 Правил безпеки систем газопостачання України приватним підприємцем ОСОБА_2, який притягнутий до адміністративної відповідальності. При цьому у ньому відсутні будь-які відомості про порушення таких вимог відповідачем при видачі оспорюваного дозволу на будівництво.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та про правомірність відмови у їх задоволенні судом першої інстанції. Відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2011 року у справі № 2а-620/11/0970 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвала у повному обсязі складена 03 лютого 2012 року.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_5