Справа № 2а-105/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-105/11
Головуючий у 1-й інстанції: Куліченко М.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" грудня 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду від "21" лютого 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці і соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2011 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростенському районі. Зобовязано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити на користь позивача кошти, передбачені ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.10.2008р. Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області нарахувати та виплатити на користь позивача кошти, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09.10.2008р. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі в УПФ в Коростенському районі, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, суд розглядає справу в порядку, визначеному ст. 197 КАС України.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до суду із позовом у жовтні 2009 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ, але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Непрацюючі пенсіонери отримують доплату до пенсії в цих же розмірах.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом № 796-XII, визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір такої доплати в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

В той же час, суд першої інстанції у своїй постанові, про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії з 9.10.2008р., не зазначив кінцеву дату здійснення такого перерахунку. Тим самим зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених Законом коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками в той час , як такі виплати є щомісячними і виплачуються особі в залежності від її статусу потерпілого та місця проживання і є одним із видів соціальних виплат громадянам, які проживають на забруднених територіях. В разі коли потерпілий змінить місце проживання із території забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС на чисту територію, то відповідно він втратить право на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.39 Закону №796, так як вказана доплата нараховується та виплачується лише громадянам , які проживають на забруднених територіях і не може бути призначена на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Статтею 99 КС України( в редакції чинній на час звернення позивачки до суду) було передбачено річний строк звернення до суду , а так як позивачка звернулась до суду із позовною заявою 9.10.2009 року , то вона має право на виплату недоотриманої доплати за період з 9.10.2008 року по 9.10.2009 року.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

За частини 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні, шляхом зазначення в резолютивній частині дати, до якої підлягає нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Керуючись ст.ст.195,197,198,201,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Коростенському районі задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 21 лютого 2011 року змінити виклавши абзац 4 в наступній редакції:

"Зобов"язати ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Коростенському районі нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 кошти передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 9.10.2008 року по 9.10.2009 року".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Ковпака 15,с.Берестовець,Коростенський район, Житомирська область,11571

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області вул. Грушевського,16,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500