Справа № 822/3484/15
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3484/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПетричковича А.І.
при секретаріЯворській І.Ю.
за участі:позивача ОСОБА_3 представника відповідача Купчишиної О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 року до суду поступив позов від 18.08.2015 року в якому ОСОБА_3 посилаючись на порушення відповідачем Закону України "Про виконавче провадження та її прав, просить: 1) Визнати дії старшого державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 щодо винесення постанови про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 35746,00 гривень по виконавчому провадженню №36496430 такими, що не відповідають закону; 2) Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 35746,00 гривень по виконавчому провадженню №36496430.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, покликаючись на ті ж докази, що у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, однак письмових заперечень суду не надала.

Заслухавши учасників судового розгляду і дослідивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Частинами 1 - 2 ст.25 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-XIV ) визначено, що Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №36496430 від 13.02.2013 року, державним виконавцем Дяком О.М. розглянута заява про примусове виконання виконавчого листа № 2-5728/10 від 01.04.2011 року щодо стягнення заборгованості в розмірі 357468,07 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсиббанк", на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" постановлено: "1. Відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5728/10 від 01.04.2011 року про стягнення заборгованості в розмірі 357468,07 грн. 2. Боржнику самостійно виконати: до семи діб ( стор. 39 справи).

Суд оглянув оригінал Виконавчого провадження №966/10-13 (номер за ЄДРВП:36496430), копію якого долучено до справи ( стор. 55 - 81 справи) і встановив відсутність у ньому належного доказу направлення боржнику - позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №36496430 від 13.02.2013 року, так як на думку суду Реєстр №124 від 18.03.2015 року ( стор. 52 - 54 справи) не є належним доказом, який свідчить про направлення цієї постанови сторонам виконавчого провадження, зважаючи на вимоги ч.1 ст.31 Закону №606-XIV.

Частиною 1 ст.31 Закону №606-XIV визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно листа ПАТ "Укрсиббанк" №30-71-365 від 29.03.2013 року, адресованого начальнику другого відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, який отримано 02.04.2013 року, відповідно до відмітки на листі, у зв'язку з повним погашенням заборгованості ПАТ "Укрсиббанк" просить повернути виконавчий лист виданий Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ "Укрсиббанк" без виконання ( стор. 9 справи).

Допитаний в якості свідка державний виконавець ОСОБА_4 пояснив суду, що 25.12.2013 року прийняв виконавче провадження до свого провадження. Листи ПАТ "Уксиббанк" про погашення боргу позивачем потребували додаткової перевірки, тому ним було направлено Вимогу №20757 від 23.06.2015 року на яку було отримано неповну відповідь банку, але ним було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, що на його думку відповідає закону.

Відповідно вимоги державного виконавця №20757 від 23.06.2015 року, останній просить ХУ ПАТ "Укрсиббанк" терміново надати інформацію щодо залишку заборгованості чи відсутності такої по вказаному виконавчого документу ( стор. 37 справи).

Листом №30-1/24712 від 01.07.2015 року, ПАТ "Укрсиббанк" на вимогу державного виконавця №20757 від 23.06.2015 року повідомив, що заборгованість за виконавчим листом №2-5728/10 від 01.04.2011 року, що видав Хмельницький міськрайонний суд про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсиббанк" відсутня ( стор. 34 справи).

Згідно постанови державного виконавця ОСОБА_4 від 09.07.2015 року ВП №36496430 про стягнення виконавчого збору, враховуючи не виконання виконавчого документу в самостійному порядку в семиденний строк, на підставі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постановлено: стягнути з боржника ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 35746,00 гривень ( стор. 7 справи).

Підпунктом 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (далі - Інструкція №74/5) визначено, що Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. При цьому до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання, передбачені частиною шостою статті 24 Закону.

Згідно підпунктів 4.1.2 - 4.1.3 Інструкції №74/5, у разі повного добровільного виконання рішення боржником у встановлений для добровільного виконання строк державний виконавець складає про це акт, який є підставою для закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону.

Відповідно до п.п. 4.11.1 Інструкції №74/5, виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: за письмовою заявою стягувача; якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, одержати певні предмети, що повинні бути передані йому від боржника згідно з рішенням; якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, якщо їх авансування передбачено Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника; якщо в боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п.п. 4.16.1 Інструкції №74/5, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби (додаток 3), стягується виконавчий збір у розмірі десяти відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а за невиконання рішення немайнового характеру у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення у тому самому порядку стягується виконавчий збір - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із боржника-громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 ст.28 Закону №606-XIV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд вважає, що відповідачем у цій справі є орган виконавчої служби, тому не задовольняється вимога про визнання дій державного виконавця такими, що не відповідають закону, а тому належним захистом прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови. При цьому, суд встановивши порушення закону безпосередньо державним виконавцем ОСОБА_4 виносить окрему ухвалу щодо нього.

Отже, суд встановлює порушення відповідачем Закону №606-XIV та Інструкції №74/5 при відкритті провадження на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2-5728/10 від 01.04.2011 року і його виконання на протязі 2013 - 2015 року без врахування факту добровільного погашення боржником про що свідчать листи банку органу ДВС №30-71-365 від 29.03.2013 року ( стор. 62 справи), №30-1/24172 від 01.07.2015 року ( стор. 60 справи), які були проігноровані відповідачем, наслідком чого стало винесення оскаржуваної постанови і цей судовий розгляд.

Цей висновок суду першої інстанції підтверджує правова позиція Верховного Суду України у справі №6-785цс15, якою визначено, що сплив строку для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов"язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання. Окрім того, положеннями ч.3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконання провадження в порядку, встановленому законом. Виконавчий збір та витрати, пов"язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 ст.244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довела позовні вимоги з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України і доказів, які перевірено судом.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про виконавче провадження" і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №36496430 від 09.07.2015 року, визнавши її протиправною.

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 28.09.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя А.І. Петричкович