Справа № 209/1196/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" вересня 2015 р. справа № 209/1196/15-а (2-а/209/55/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року у справі № 209/1196/15-а (2-а/209/55/15) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 155 від 30 квітня 2014 року. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 перерахований розмір пенсії.

Не погодившись з таким рішення суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою. Апелянт зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, оскільки пенсія позивачу призначена з 25 квітня 2014 року, коли п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 діяв в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 25 березня 2014 року, згідно з якою розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення визначався за будь - які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням, а тому законних підстав для визначення позивачу додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарних місяців перед звільненням не має. В зв'язку з чим, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги виходить з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 1022-о від 23.04.2014 р. був звільнений з посади та податкової міліції в запас збройних сил України через хворобу з 24 квітня 2014 року. Вислуга років склала 21 рік 06 місяців 03 дні.

З 25 квітня 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового зобов'язання за 60 календарних місяці служби відповідно до норми п.7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №112 від 25 березня 2014 року).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно положень ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разу встановлення під час апеляційного розгляду порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» №393 від 17 липня 1992 року, розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії при обчисленні пенсії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» від 25 березня 2014 року №112, яка набрала чинності з 24.04.2014 року, змінено редакцію абзацу третього пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, та встановлено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії при обчисленні пенсії визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми цих видів грошового забезпечення за 60 календарних місяців служби на 60.

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року, визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття положення підпункту 1 пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112, в частині відносно внесення змін до абзацу 3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Враховуючи викладене правильними є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки зміни, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112 до абзацу 3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, згідно з постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року втратили свою чинність з моменту їх прийняття, а тому при обчисленні пенсії позивача необхідно виходити з редакції, що діяла до 24.04.2014 року, і яка передбачала розрахунок щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, а не за будь-які 60 календарних місяців служби підряд перед звільненням.

В той же час, суд першої інстанції, навівши вірні обґрунтування по всьому обсягу позовних вимог, застосував невірний спосіб захисту порушених прав позивача, оскільки в резолютивній частині постанови зобов'язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням положень нормативно-правового акту, який був прийнятий та набрав чинності пізніше дати призначення пенсії, а саме положень Постанови КМУ № 155 від 30.04.2014 року, а тому не підлягає застосуванню для спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що для захисту порушених прав позивача підлягають застосуванню положення законодавства, які регулювали порядок призначення та виплати пенсії, який діяв на час набуття позивачем права на таку пенсію, тобто у відповідності до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року в редакції, що діяла до 24.04.2014 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не визначив дату, з якої підлягає здійснення перерахунок пенсії позивача. Виходячи з того, що відповідна редакція пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року відновила свою дію після проголошення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом 20.03.2015 року, тобто протягом 6 місяців від вказаної дати, то ним не пропущено передбачений ст.99 КАС України строк звернення до суду із позовом, а його порушене право підлягає поновленню із дати призначення пенсії, тобто з 25.04.2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті. Але припустив невірне застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року у справі № 209/1196/15-а (2-а/209/55/15) - змінити.

Абзац 2 резолютивної частини постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року у справі № 209/1196/15-а (2-а/209/55/15) викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 25 квітня 2014 року відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року в редакції, що діяла до 24.04.2014 року, тобто з урахуванням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко