Справа № 813/8703/14
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року справа № 813/8703/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

судді Брильовського Р.М.

судді Сасевича О.М.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдержреєстру Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Володимирівни, Міністерства юстиції України, третьої особи- Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язаня вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдержреєстру Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Володимирівни, Міністерства юстиції України, третьої особи- Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про:

-визнання протиправними дій Державного реєстратора прав на нерухоме майно Укрдержреєстру Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Володимирівни щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з проведеною реконструкцією щодо самовільно побудованого консольного балкону розміром 5,20 м*1,00 м на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014 р.;

-визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17420488 від 24.11.2014 р.;

-зобов'язання Міністерства юстиції України та його територіальні структурні підрозділи повторно розглянути заяву №9021075 від 19.11.2014 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014 р.;

-зобов'язання Міністерства юстиції України та його територіальні структурні підрозділи провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з проведеною реконструкцією щодо самовільно побудованого консольного балкону розміром 5,20 м*1,00 м на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором протиправно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, мотивуючи це тим, що позивач подав державному реєстратору всі необхідні документи для проведення реєстрації, а також є рішення суду, яким встановлено, що відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, складеного ТзОВ «Український інженерно-технічний центр» 11.12.2012 р. встановлено відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації у квартирі № 86 на вул. Пулюя, 2 у м.Львові і можливість його безпечної експлуатації. На цих підставах, просив позов задовольнити.

Відповідач № 1 подав до суду заперечення №19.5-32/358 від 02.10.2015р. на позов Заперечення мотивоване тим, що для здійснення реєстрації прав на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, необхідно крім вказаного рішення суду, також подати документ, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом такого нерухомого майна в експлуатацію. Однак, з поданих позивачем для здійснення реєстрації прав власності на самочинно збудоване нерухоме майно документів, не вбачається, що такий об'єкт нерухомого майна приймався в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач № 2 подав до суду заперечення від 05.10.2015 р., які мотивовані тим, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову у державній реєстрації, про її з у чинення, внесення змін до Державного реєстру прав. А втручання будь- яких органів, посадових і службових осіб , громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність. Тому, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши подані документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позов них вимог слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2014 р. ОСОБА_2 подав заяву до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №90221075 для проведення державної реєстрації права власності. До поданої заяви позивач надав наступні документи: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, копію паспорту та ідентифікаційного коду, квитанції про сплату мита та за видачу витягу з оригіналу, технічний паспорт на квартиру, рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014 р.

08.12.2014 р. ОСОБА_2 отримав копію рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17420488 від 24.11.2014 р., яким було відмовлено позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Крім того, Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення у справі №465/1850/14-ц від 23.09.2014 р., яке набрало законної сили, про визнання за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 із проведеною реконструкцією щодо самовільно побудованого консольного металевого балкону розміром 5,20м *1,00 м.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-IV , державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Повноваження державного реєстратора встановлені частиною 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст.15 Закону № 1952-IV та полягає в наступному:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до абз.2 п. 4 Положення Про порядок реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868, передбачено, що у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Також відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію, закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Таким чином, при визнанні права власності на самочинно збудоване чи реконструйоване нерухоме майно за рішенням суду забудовник не звільняється від обов'язку прийняття об'єкта в експлуатацію.

Суд, зазначає, що державна реєстрація права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому прийняття в експлуатацію, проводиться лише після прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор відмовляє у реєстрації прав на нерухоме майно, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Отже, державним реєстратором , Хафусовою Владиславою Володимирівною, правомірно відмовлено позивачу у реєстрації прав.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Міністерства юстиції України та його територіальних структурних підрозділів провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з проведеною реконструкцією щодо самовільно побудованого консольного балкону розміром 5,20 м*1,00 м на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2014 р. слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» компетенція Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав полягає в наступному: забезпечення формування державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснення нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; затвердження статуту державного підприємства - Адміністратора Державного реєстру прав, призначає та звільняє його керівника; здійснення контролю за використанням та збереженням належного державному підприємству (Адміністратору Державного реєстру прав) майна; здійснення інших повноважень, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов'язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством. Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Отже, реєстрація прав на нерухоме майно, відноситься до виключної компетенції державного реєстратора, а відтак інші органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Із встановлених вище обставин справи, суд робить висновок, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Згідно із вимогами ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 15.10.2015 року.

Головуюча Суддя Братичак У.В.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Сасевич О.М.