Справа № К/9991/56481/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Київ К/9991/56481/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року у справі за позовом Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Голо-вного управління юстиції у Полтавській області від 13 квітня 2011 року накладено штраф у розмірі 680 грн. за невиконання судового рішення без поважних причин.

Вважаючи штраф незаконним, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову від 13 квітня 2011 року. Зазначав, що причиною невиконання судового рішення є неналежне фінансове забезпечення, а також те, що до його компетенції не входить повноваження щодо призначення, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив суд скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 лютого 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено по-станову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-а-2080/10, виданого 28 січня 2011 року Октябрським районним судом міста Полтави про зобов'язання Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та нарахування ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, з урахування проведених виплат. Надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Зазначену постанову боржник (позивач) отримав 28 лютого 2011 року.

У зв'язку із невиконанням судового рішення у добровільному порядку, 13 квітня 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення на Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації штрафу в розмірі 680 грн.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що у встановлений державним виконавцем строк позивач не вчинив дій по виконанню судового рішення без поважних причин, а тому постанова про накладення штрафу винесена правомірно.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно зі статтею 89 даного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Позивач зазначав, що призначення, нарахування та виплата щорічної допомоги, як і будь-якого іншого виду допомоги, до функцій та компетенції Головного управління праці та соціального захисту населення не входить, тому судове рішення не виконане з поважних причин.

Положеннями частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до постанови про від-криття виконавчого провадження постанова Октябрського районного суду міста Полтави від 22 лютого 2010 року, якою Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації зобов'язано здійснити перерахунок та нарахування щорічної допомоги на оздоровлення, набрала законної сили 25 травня 2010 року.

Таким чином позивач (боржник) зобов'язаний виконати покладений на нього судовим рішенням обов'язок.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, Головним управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації було оскаржено постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 18 лютого 2011 року про відкриття виконавчого провадження з тих підстав, що до його компетенції не входить нарахування соціальних виплат і постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

Також позивач зазначав, що причиною невиконання судового рішення є неналежне фінансове забезпечення.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, резолютивна частина судового рішення, яке підлягало примусовому виконанню, зобов'язувала позивача здійснити перерахунок та нарахувати щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто зобов'язувала вчинити дії не пов'язані з виплатою коштів, а тому поважних причин, які б перешкоджали виконанню судового рішення, не встановлено.

Відповідно до судового рішення здійснити відповідну додаткову виплату було зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, а не позивача - Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації.

Таким чином, доводи позивача про неможливість виконання судового рішення є безпідставними.

З огляду на викладені обставини, висновок судів попередніх інстанцій про правомірність дій відповідача при винесенні постанови про накладення штрафу, є обґрунтованим.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ С.С. Пасічник /підпис/