Справа № 2а-2444/11/1070
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Панталієнка П.В., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області (далі - ДПІ) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Аптекар» до ДПІ про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 червня 2015 року касаційну скаргу ДПІ відхилив, постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ДПІ звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

При перевірці заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам статей 239 та 239-1 КАС. Ухвалою судді Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 9 жовтня 2015 року. 8 жовтня 2015 року ДПІ було подано заяву про усунення недоліків.

У заяві ДПІ посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року, 26 березня 2014 року, 16 жовтня 2013 року які, на думку ДПІ, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки наявність у позивача належно оформлених первинних документів на підтвердження понесених витрат та податкового кредиту, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірні угоди та/або її виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, у справі не встановлено.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, погодився з їх висновком про безтоварний характер розглядуваних операцій.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, погодився з його висновком про недоведеність товариством реальності виконання розглядуваних операцій з придбання товару.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2013 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, погодився з їх висновком про те, що первинні документи бухгалтерського обліку не підтверджують реальність вчинення операцій між контрагентами.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Аптекар» до державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких

Судді: П.В. Панталієнко

О.О. Терлецький