Справа № 2а/1711/244/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" червня 2011 р. Справа № 2а/1711/244/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовску на постанову Кузнецовського міського суду від "10" лютого 2011 р. у справі № 2а/1711/244/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовску про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

24.01.2011р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовску про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі ст. 39, 51, 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.06.2010 року.

Постановою Кузнецовського міського суду від 10.02.2011р. позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії з 24 липня 2010 року відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Зобовязано управління Пенсійного Фонду України в м. Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, починаючи з 24 липня 2010 року відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії - у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. У решті позовних вимог відмовлено у звязку з безпідставністю.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, судом першої інстанції не враховано те, що управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську зобов'язано діяти в межах повноважень, чітко визначених законодавством, зокрема, в частині використання коштів за встановленими напрямками та у передбаченому законодавством розмірі. Просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в УПФУ в м. Кузнецовську, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 4-ї категорії, що підтверджується відповідними доказами (а.с.3,8).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та відповідно до ст.51 Закону, має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ст.39, ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Колегія суддів приходить до висновку, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість виплат додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у часі. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ця виплата здійснюється на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Отже, позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.07.2010р. постійно та без встановлення будь-якого обмеження кінцевим терміном або строком, на який призначається пенсія, тому суд першої прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання управління Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, починаючи з 24 липня 2010 року відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії - у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Однак, суд першої інстанції у резолютивній частині постанови, про зобов'язання відповідача здійснити донарахування та виплату підвищення до пенсії як пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.07.2010р., не зазначив кінцеву дату здійснення такого перерахунку. Тим самим зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених Законом коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками в той час, як такі виплати є щомісячними і виплачуються особі в залежності від її статусу потерпілого та місця проживання і є одним із видів соціальних виплат громадянам, які проживають на забруднених територіях. В разі коли потерпілий змінить місце проживання із території забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС на чисту територію, то відповідно він втратить право на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.39 Закону №796, так як вказана доплата нараховується та виплачується лише громадянам, які проживають на забруднених територіях і не може бути призначена на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно до частини 1 статті 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні шляхом зазначення в резолютивній частині дати, до якої необхідно здійснити донарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовску задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду від 10.02.2011р. у справі №2а/1711/244/11 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

"Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії з 24 липня 2010 року по 24 січня 2011 року відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати."

В решті постанову - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає в частині залишення без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в частині зміни постанови.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано пр.:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовску м-н.Будівельників, 2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400