Справа № 804/8826/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № 804/8826/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2014р. у справі №804/8826/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Едем"

до відповідач-1: державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1

відповідач-2: Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області

третя особа: Державне підприємство "Придніпровська залізниця"

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Едем" (далі по тексту позивач, ОСОБА_2 Едем) звернулося до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач-1) та Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.05.2014 р. №13220044 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобовязання Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за Приватним акціонерним товариством Едем право власності на підїзні залізничні колії, розташовані на території шпалерної фабрики за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 9 Ж шляхом внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05.2011 р. серії САЕ №053592.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що вважає відмову у реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно таким, що суперечить чинному законодавству, а отже є усі підстави для зобовязання відповідача 2 зареєструвати за ним вказане майно.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що заявлений до державної реєстрації обєкт відноситься до типу нерухомого майна, а отже підстав для відмови у державні реєстрації належного позивачу нерухомого майна, а саме підїзних залізничних колій, розташованих на території шпалерної фабрики за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Журналістів, 9 Ж у відповідача не було.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач-2 оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність на обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ОСОБА_2 Едем та ДП Придніпровська залізниця укладено договір Пр/ДН-1-09673/НЮ від 16.03.2009 р. про подачу та забирання вагонів, строк дії даного договору - до 19.03.2014 р.

При вирішенні питання щодо пролонгації вищезгаданого договору, третьою особою - ДП Придніпровська залізниця було заявлено про необхідність надання документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 Едем на залізничні підїзні колії як нерухоме майно, що знаходиться на території шпалерної фабрики, оскільки п. 3.3. розділу 3 ОСОБА_2 обслуговування залізничних підїзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, визначено, що укладення нового договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії (договору про подачу та забирання вагонів) власник колії та його контрагенти зобов'язані надати залізниці копії Статуту підприємства, документів, які засвідчують право підприємницької діяльності, та документи, які підтверджують право власності на залізничну під'їзну колію, а саме: витяг або свідоцтво про реєстрацію нерухомого майна.

З метою державної реєстрації прав на підїзні залізничні колії та отримання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 Едем 24.04.2014 p. подано відповідну заяву до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була зареєстрована за реєстровим номером 12654746.

До заяви надано наступні документи:

- квитанції про сплату державного мита, та сплату послуг за надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- договір № 2 від 20.01.2002 p., укладений між позивачем і ДП УПТК ВАТ СМФ Дніпротяжстрой, за яким позивач придбав підїзну залізничну гілку довжиною 264м. з одним стрілочним переводом №6, що має вихід на ст. Самаровка та проходить по території ЗАТ Едем;

- акт приймання-передачі майна від 01.02.2002 p., відповідно до якого зазначена підїзна колія була передана позивачу (тобто документи, які засвідчують перехід права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації(;

- технічний паспорт підїзної залізничної колії ОСОБА_2 Едем;

- акт приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом підїзного залізничного шляху від 17.10.2003 p. як документ, що посвідчує право власності на побудований обєкт нерухомості;

- нотаріально завірену копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 053592, видане 18.05.2011 p., яким підтверджується право власності на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 9 ОСОБА_2 власності на зазначені підїзні колії заявлено до державної реєстрації шляхом внесення змін до існуючого свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05.2011 р. серії САЕ № 053592.

У звязку з тим, що заявником не подані усі необхідні документи, а сааме - оригінал свідоцтва про право власності та технічний паспорт на вказаний обєкт нерухомості державним реєстратором прав на нерухоме майно розгляд заяви зупинявся, запитувані документи позивачем надавались, що сторонами по справі не заперечується.

Проте, 21.05.2014 р. відповідачем-1 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №13220044, в якому зазначається, що подані документи не відповідають вимогам і не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, в технічному паспорті не зазначено адресу обєкта, що технічний паспорт не відповідає вимогам чинного законодавства, а сааме: приписами п.1.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2011р. №127, яка встановлює, що технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна проводиться суб'єктами господарювання, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців, окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до ст.17 Закону України Про архітектурну діяльність. На підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою.

Разом з тим, в рішенні про відмову у державній реєстрації не зазначено, які саме вимоги технічного паспорту позивачем не додержані. В оскаржуваному рішенні також вказано, що після отримання свідоцтва про право власності та технічного паспорту відповідачем було встановлено, що залізничні колії не входять до складу будівель та споруд по вул. Журналістів 9 Ж.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 401/2011 Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Відповідно до покладених на нього завдань Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За приписами п. 2 ч. 2, ч.4 ст. 9 вказаного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

При цьому втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Враховуючи норми п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухома майно, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 17.10.2013 р. №868, згідно з якими не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, відповідач-1 визначився, що підїзна колія це обєкт, який не відповідає головним ознакам нерухомості, а основним його призначенням є допоміжне обладнання відповідної частини земельної ділянки з метою задоволення потреб ОСОБА_2 Едем у покращенні можливостей її експлуатації за призначенням.

Відповідачі стверджують, що підїзні залізничні колії не є окремим обєктом нерухомого майна, які можуть бути зареєстровані у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Проте, така позиція відповідачів не грунтується на нормах законодавства.

Так, згідно зі ст.1 Закону України Про залізничний транспорт під'їзні колії - це залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Відповідно до Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування (ст. 64).

За ст. 67 вказаного Статуту відкриття для постійної експлуатації новозбудованої залізничної під'їзної колії і подання на цю колію рухомого складу допускається після прийняття цієї залізничної колії в експлуатацію комісією і встановлення залізницею порядку обслуговування під'їзної колії. На кожну залізничну під'їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд.

Аналогічні положення містяться у Правилах обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 875/5096, а сааме: що відповідність під'їзної колії узгодженому з залізницею проекту засвідчується актом, який складається комісією за участю уповноважених представників залізниці і власника під'їзної колії, яка призначається залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. Підписання акта свідчить про прийняття даної під'їзної колії в експлуатацію (п.1.3. ОСОБА_2).

Матеріали справи підтверджуєть, що державною приймальною комісією прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом підїзний залізничний шлях згідно Акту від 17.10.2003р.

Оцінюючи вказані обставини та аналізуючи вищевказані норми, суд обгрунтовано посилається на ст.181 Цивільного кодексу України, відповідно до якої до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. При цьому, режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. За своїми ознаками рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

За приписами п.1 ч.1 ст.4 вищевказаного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

З вказаними нормами узгоджуються вимоги Порядку державної реєстрації прав на нерухома майно, затвердженого Кабінетом міністрів України від 17.10.2013 р. №868.

Судам також застосовано норми Національного стандарту №2 Оцінка нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 28 жовтня 2004 року № 1442, згідно за визначення якого споруди - це земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (абз. 10 п. 2).

Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України 17.09.2000р. №507, споруди - це будівельні системи, повязані з землею, які створені із будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Так, згідно з ДК 018-2000 обємні, площинні або лінійні наземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів і таке ін є інженерними спорудами. До інженерних спорудтакож відносяться транспортні споруди, а сааме: підїзні, станційні та сортувальні колії (2121.2), до складу яких включено і залізничні колії промислових підприємств (2122.4).

Суду третьою особою надані докази реєстрації права власності на аналогічні обєкти нерухомого майна залізничні колії та розяснення Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо необхідності державної реєстрації права власності на підїзні залізничні колії від 07.02.2012 р. №ВАТ-53-07. Відповідно до вказаних розяснень, підїзні залізничні колії відносяться до інженерних споруд, а отже є обєктами нерухомого майна, право власності на які підлягає державній реєстрації.

Стаття 24 Закону визнаячає випадки та підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Так, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною девятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення пятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення, в тому числі форма рішення про відмову у державні реєстрації прав та їх обтяжень визначаються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядком надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, наказом Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення від 26.12.2011 № 3601/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за № 1538/20276 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 1841/5 від 14.12.2012 № 1609/5 від 05.08.2013 № 289/5 від 07.02.2014).

Так, в рішенні про відмову обовязково вказуються підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень із зазначенням вичерпного переліку обставин, які стали передумовою для їх застосування.

За встанвлених обставин суд першої інстанції вірно визначився, що заявлений до державної реєстрації обєкт відноситься до типу нерухомого, а отже законних підстав для відмови у державні реєстрації належного позивачу нерухомого майна, а саме підїзних залізничних колій, розташованих на території шпалерної фабрики за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів 9 Ж у відповідача не було.

Матеріали справи підтверджують, що позивач надав для реєстрації спірного майна всі необхідні документи, тому рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийнято відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства, про що суд зазначив в своїй постанові.

Колегія суддів погоджується з висновками суду. Рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуальнго права, підстав для його скасування не вбачається.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанов суду без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2014р. у справі №804/8826/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2014р. у справі №804/8826/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна