Справа № 2-а-280/11
Суддя: Курочкіна О. М.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
справа 2-а-280/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

при секретарі: Лукіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка в письмовому провадженні матеріали адміністративного позову за заявою ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про стягнення допомоги на оздоровлення громадянам постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС,

В С Т А Н О В И В:

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії, звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити перерахунок розміру додаткової пенсії.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії, знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області , де отримує пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначив, що липні місяці 2010 року із засобів масової інформації йому стало відомо, що відповідач значно занизив належну йому допомогу на оздоровлення, чим відповідно порушив його права.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених ч. 4 цієї статті, надається одна із них, за вибором особи. ( ч. 5 ст. 48 із змінами внесеними згідно із Законами № 563 - 15 від 25.03.1999р., З 2638-3 від 11.07.2001р.).

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати за 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 роки він отримував допомогу на оздоровлення у розмірах значно нижчих, ніж це передбачено ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Позивач звернувся до відповідача з проханням про проведенням перерахунку та виплати на його користь вищезгаданих сум, але отримав відмову, тобто представники відповідача відмовили йому в належних перерахунках, тому він вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Рішенням Петропавлівського районного суду було частково задоволено його позовні вимоги, а саме стягнуто з відповідача недоплачені кошти за 2004, 2005 роки. Таке рішення суду першої інстанції оскаржувалось до суду апеляційної та вищої інстанції, та було залишено такими інстанціями без змін. В грудні місяці 2010 року він отримав остаточне рішення за його позовом та відповідно на його рахунок відповідачем було перераховано недоплачені суми щомісячної допомоги на оздоровлення. Саме з цього часу він впевнився що відповідачем неправомірно було нараховано та сплачену суми допомоги на його оздоровлення в нижчому розмірі ніж це передбачено чинним Законом № 796-ХІІ. Відповідач же в період з 2007 по 2010 роки продовжив виплати на його користь допомоги на оздоровлення в значно нижчому розмірі ніж це передбачено ст.. 48 Закону № 796-ХІІ, тому 06.12.2010 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та сплати на його користь такої допомоги у відповідності до чинного Закону № 796-ХІІ. Відповідач знову ж таки відмовив йому у проведенні таких виплат. Свою відмову у виплаті на його користь щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України № 796-ХІІ пояснюючи призупиненням дії ст. 48 цього відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та виплатою допомоги на оздоровлення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Але з відмовою відповідача не згодний, вважає, що відповідачем було не сплачено на його користь виплати на оздоровлення починаючи з 2007 року та за 2010 рік включно.

На момент виплати допомоги на оздоровлення на його користь в 2007 році мінімальна заробітна плата на території України складала відповідно до Закону України «Про держбюджет України на 2007 рік» - 400,00 грн.; в 2008 році відповідно до Закону України «Про держбюджет України на 2008 рік» - 515,00 грн.; в 2009 році відповідно до Закону України «Про держбюджет України на 2009 рік» - 605,00 грн.;в 2010 році відповідно до Закону України «Про держбюджет України на 2010 рік» - 869,00 грн.

Вважає, що враховуючи вищенаведене відповідач повинен сплатити на його користь в рахунок компенсації на оздоровлення :

в 2007 році: 400,00 грн. X 3 = 1 200,00 грн.; в 2008 році: 515,00 грн. X 3 = 1 545,00 грн.; в 2009 році: 605,00 грн. X 3 = 1 815,00 грн.; в 2010 році: 869,00 грн. X 3 = 2 607,00 грн.

Вважає, що загалом же відповідач повинен був сплатити на його користь додаткову пенсію у відповідності до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2007 року по 2010 рік : 7167,00 гривень.

Просить суд визнати відмову управління пенсійного фонду України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області про виплату на його користь недоплаченої за 2007-2010 роки суми щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі кратному мінімальній заробітній платі; зобовязати відповідача перерахувати та сплатити на його користь недоплачені за 2007-2010 роки суми форічної державное соціальної допоми на оздоровлення в розмірі 7167,00грн. за відрахуванням раніше виплачених сум.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи уйого відсутність.

Представник відповідача надала суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у її відсутність.

В запереченні відповідач зазначає, що Управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації не погоджується з вимогами позовної заяви ОСОБА_1.

Позивачем пропущено строк на звернення за стягненням грошової допомоги за 2007-2010 р.р. Таким чином управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації наполягає на застосуванні ст..ст.99,100 КАС України щодо відмови у задоволенні позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін та заперечує проти поновлення терміну звернення до суду за 2007-2010 р.р. ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Заключні положення Закону № 797-12, а саме в ст.62 зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретні розміри всіх допль пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змі». індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Оскільки порядок застосування цього закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраяадали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлені нові розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Починаючи з 1996 року в Законах України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати», які приймалися Верховною' Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат.

Визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці" у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомоги, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007р. вказану статтю не визнано неконституційною, тож відсутні законодавчі підстави для прийняття судових рішень щодо перерахунку виплачених громадянам компенсацій та допомоги, передбачених вказаним Законом за 2007-2010 роки.

Таким чином, дії Кабінету Міністрів України в частині прийняття постанов № 836 від

26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи», та від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на

оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

відповідають вимогам ст. 117 Конституції України.

Водночас відповідно до пункту 2 Положення про Міністерство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. №1543, Мінпраці Україні у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. У межах своїх повноважень Мінпраці України організовує виконання актів законодавства і здійснює систематичний контроль за їх реалізацією.

Відповідач вважає, що позивач одержав щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі, що передбачені діючим законом, а прийняття рішень провадити компенсаційні виплати постраждалим, які звертаються до суду, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка встановлена на момент виплати означає, що не беруться до уваги вищезазначені законодавчі та нормативно-правові акти.

Суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в публічно-правових відносинах, які врегульовані КАС України.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 3) № 047352 від 10.08.1994 р.

Позивач звертався до управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області з питання щодо правомірності отримання ним розміру додаткової пенсії .

Листом від 07.12.2010 року відповідач надав відповідь, згідно якої позивачу розяснено, що йому призначено пенсію відповідно до норм чинного законодавства.

Суд бере до уваги , що позивач звернувся до суду з позовом лише 28.02.2011 року, просить визнати відмову відповідача неправомірною і стягнути недораховані суми допомоги на оздоровлення за 2007 -2010 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач в своїй заяві вказує, що пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, та заявляє вимогу його відновити.

На думку суду в матеріалах справи відсутні поважні причини пропущення строку звернення до суду, відповідно суд не визнає причину пропущення строку поважною і не знаходить підстав для його поновлення.

А тому суд прийшов до висновку,що позовні вимоги визнати відмову відповідача і стягнути недораховані суми додаткової пенсії за період з 2007 по 2009 року слід залишити без розгляду , так як позивач пропустив строк для звернення до суду.

Доповненням до заперечення представником відповідача зазначено, що ОСОБА_1 отримав компенсаційну виплату на оздоровлення у грудні 2010 року, тож вимоги щодо виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення в 2010 році заявлені в межах позовної давності

Стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Текст статті 48 в редакції Закону N 2532-XII ( 2532-12 ) від 01.07.92; із змінами, внесеними згідно із Законами N 230/96-ВР від 06.06.96, N 563-XIV ( 563-14 ) від 25.03.99, N 2638-III ( 2638-14 ) від 11.07.2001; в редакції Закону N 107-VI ( 107-17 ) від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008 \

Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 (v010p710-08) має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI (107-17) "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто з 22.05.2008 відновлена дія ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи в редакції 19.12.1991 року.

Суд не може взяти до уваги ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими передбачено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень Закону. Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»вбачається, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Суд вважає, що відповідно до ст. 62 Закону № 796-ХІІ де зазначено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковим для виконання всіма органами виконавчої влади всіх рівнів, нарахування здійснювалось в порядку визначеному постановами Кабінету Міністрів України.

Стаття 67 Закону № 796-ХІІ регулює порядок підвищення розміру доплат, пенсій, при умові збільшення встановленого прожиткового мінімуму, а не штучного їх зниження.

При прийнятті рішення суд враховує, що Міністерство праці та соціальної політики України забезпечує саме через місцеві органи праці та соціального захисту населення відповідні виплати згідно чинного законодавства, формування кошторису здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та даних наданих місцевими органами праці та соціального захисту населення .

При прийнятті Верховною Радою України законів щодо розміру мінімальної заробітної плати не було зазначено будь-яких обмежень, щодо застосування Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ. у 2004 2005 роках, оскільки Верховна Рада в наступному будь-яких рішень з цих питань не приймала, то виходячи із загальних засад пріоритету Законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору суд вважає, правильним при нарахуванні учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, щорічної допомоги на оздоровлення застосування саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а не постанов КМУ.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону від 28.02.1991 року № 796-ХІІ за відрахуванням суми сплаченої відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 16, 19 Конституції України, ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » ст.268 ЦПК України та керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року ст. ст. 159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про стягнення допомоги на оздоровлення громадянам постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС задовольнити частково.

Визнати відмову управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про виплату на користь ОСОБА_1 недоплаченої за 2010 рік суми щорічної допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області перерахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену за 2010 рік суму щорічної допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області про стягнення допомоги на оздоровлення громадянам постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за 2007-2009 роки залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Курочкіна