Справа № 2а-12043/10/1570
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-12043/10/1570

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулась з позовом до ДПІ у Київському районі м. Одеси та Регіонального управління департаменту САТ ДПА в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 08.11.2010 року та №150825 від 08.11.2010 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2011р. у справі №2а/12043/10/1570, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011р., в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 до ДПІ у Київському районі м. Одеси та Регіонального управління департаменту САТ ДПА в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій № від 08.11.2010 року та №150825 від 08.11.2010 року відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси від 08.11.2010 № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 32885,4 грн. (2927 грн. + 27031,4 грн.) та направлено справу в цій частині на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Зі змісту Ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015р. вбачається, що на новий розгляд до суду першої інстанції направлено справу №2а-12043/10/1570 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 29958,40 грн. (застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2927 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95 ВР за порушення п. 1 ч. 1ст. 3 Закону № 265/95 ВР, що полягало у зберіганні на місці проведення розрахунків коштів від реалізації товарів в сумі 585,4 грн., які не були обліковані у встановленому порядку, та в сумі 27031,4 грн. - на підставі ст. 20 Закон №265/95-ВР за порушення п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, що полягало у здійсненні реалізації не облікованого у встановленому порядку товару в сумі 13515,7 грн.).

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, складено посадовими особами відповідача недбало, копія акту є нечитабельною. Сума штрафу, застосована за результатами перевірки, на думку позивача, є значно завищеною.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. При цьому представник відповідача зазначив, що перевіркою встановлено проведення розрахункової операції на загальну суму 63,60 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, що є порушенням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР, а тому відповідно до п.1 ст.17 цього закону до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 318 грн. На місці проведення розрахунків були встановлені кошти від реалізації товарів, які не обліковані, на загальну суму 649 грн., що є порушенням п.1.ст.3 Зазначеного закону та застосовані штрафні санкції у розмірі 3245 грн.

Згідно абз.2 акту перевірки встановлено здійснення реалізації товару, який не облікований за місцем реалізації у книзі обліку доходів та витрат по формі-10, а саме не обліковано товарних запасів загальною вартістю 13515,70 грн., тому ФОП ОСОБА_2 порушила вимоги п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР. Відповідно до ст. 20 вищезазначеного закону, до ФОП ОСОБА_2 застосовано штраф у подвійному розмірі на суму 27031,40 грн. Таким чином, на підставі акту перевірки та зазначених порушень ДПІ у Київському районі м. Одеси було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № від 08.11.2010 року у розмірі 30276,40 грн.

На підставі вищенаведеного, представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачами правомірно та на підставі діючого законодавства винесені рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси від 08.11.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 29958,40 грн. (2927 грн. + 27031,4 грн.).

На вказану постанову Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 07.10.2010р. посадовими особами ДПА в Одеській області на підставі направлення №448 від 07.10.2010р. та наказу №699 від 07.10.2010р. проведено позапланову виїзну перевірка господарської одиниці павільйону, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Вільямса, 74/1 та належить суб'єкту підприємницької діяльності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, про що складено Акт №514/32-02/НОМЕР_2. Як вбачається зі змісту Акту перевірки, посадовими особами відповідача в ході проведеної перевірки виявлено ряд порушень, серед яких, зокрема, встановлено, що на місці проведення розрахунків знаходились кошти від реалізації товарів, які не були обліковані, на загальну суму 649 грн., що є порушенням п.1 ст.3 Закону України №265/95-ВР, тобто 2927 грн., а також те, що в порушення п. 12 ст. 3 ЗУ від 06.07.95р. №265/95-ВР в павільйоні здійснюється реалізація товару без відповідних прибуткових документів (накладних).

На підставі виявлених в ході перевірки порушень відповідачем прийнято рішення № від 08.11.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 30276,40 грн. ФОП ОСОБА_2 звернулась з позовом про визнання протиправними та скасування вказаного рішення про застосування штрафних санкцій.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції до ФОП ОСОБА_2 застосовано на підставі п. 1 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (у сумі 2927 грн.) та на підставі п. 12 ст. 3 цього ж закону (у сумі 27031,40 грн.).

В Акті перевірки зазначено, що в якості правопорушення, за яке до позивача застосовано штрафні санкції податковий орган зазначив знаходження у місці реалізації товарів коштів від реалізації товарів, які не були обліковані в установленому законом порядку, посилаючись при цьому на п. 1 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Таки чином, норма закону, на яку посилався в оскаржуваному рішенні відповідач, не містить обов'язку суб'єкта підприємницької діяльності зберігати на місці проведення розрахунків коштів від реалізації товарів, облікованих у встановленому порядку.

Крім того, порушення, за які до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані фінансові санкції та розмір цих санкцій визначено у статті 17 Закону № 265/95-ВР.

Вказаною статтею передбачено застосовування фінансових санкцій за такі порушення: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання.

З наведеного вбачається, що знаходження у місці реалізації товарів коштів від реалізації товарів, які не були обліковані, не є правопорушенням, за яке відповідно до Закону № 265/95-ВР можуть бути застосовані фінансові санкції до суб'єктів господарювання.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про неправомірність застосування податковим органом до ФОП ОСОБА_2 фінансової санкції на підставі п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР у сумі 2927 грн.

Стосовно фінансових санкцій за порушення, передбачене п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (у сумі 27031,40 грн.), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Акту перевірки, перевіркою господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 встановлено, що в порушення п. 12 ст. 3 ЗУ від 06.07.95р. №265/95-ВР в павільйоні здійснюється реалізація товару без відповідних прибуткових документів (накладних).

При цьому відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Особливістю наведеної правової норми є те, що обов'язок вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, встановлюється не для усіх суб'єктів підприємницької діяльності, а лише для тих, правила оподаткування яких передбачають ведення такого обліку.

Положеннями статті 6 Закону України № 265/95-ВР визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Таким чином, на фізичну особу, зареєстровану у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої була визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за № 64.

Форма Книги обліку доходів і витрат, затверджена вищевказаним наказом, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Разом з тим, к віно вказано судом першої інстанції, з Акту перевірки та додатків до нього не вбачається дослідження перевіряючими особами Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про неправомірність висновку посадових осіб відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_2 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР та застосування до неї відповідних фінансових санкцій.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький