Справа № 810/1873/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1873/15 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» до Державної фінансової інспекції в Київській області, третя особа: Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Білоцерківське лісове господарство» звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Київській області про визнання протиправним п.2 вимоги від 01.04.2015 року №11-14/486.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник 3-ї особи до судового засідання не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Білоцерківською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності у ДП "Білоцерківське лісове господарство" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року, результати якої оформлено актом від 11.03.2015 №11-11/12, згідно якого зроблено висновок про ряд порушень, зокрема встановлено реалізацію деревини фірмі "SICHUAN OUZHONG WOOD CO.,LTD" за цінами, нижчими від аукціону та затвердженої ціни на підприємстві, що призвело до неотримання доходів підприємством на суму 111 139,46 грн.

Пунктом 2 вимоги від 01.04.2015 № 11-14/486 "Про усунення виявлених ревізією порушень і недоліків" позивача зобов'язано у встановленому законодавством порядку відшкодувати суму недоотриманих підприємством доходів від реалізації необробленої деревини за цінами нижчими, ніж затверджені на підприємстві та встановлені на аукціонах з продажу необробленої деревини на загальну суму 111 139,46 грн.

Як видно з матеріалів справи, лісорубними квитками № 361180, № 361184, № 361185 в Сухоліському лісництві позивачем проводилась рубка головного користування. Згідно актів огляду рубок головного користування від 08.01.2013 року та від 04.05.2013 року, при розкряжуванні хлистів дуба на отриманих сортиментах (пиловники) виявлені заболонні грибні окраски (синева та кольорові заболонні плями, побуріння) в загальній кількості 530,00 м3. На загальних і додаткових аукціонах в 1-му і 2-му кварталі 2013 року було виставлено на продаж дуба пиловника 3660 м3, а реалізовано лише 2430 м3.

З огляду на те, що вказана лісопродукція не мала попиту на внутрішньому ринку, між позивачем та фірмою "SICHUAN OUZHONG WOOD CO., LTD" було укладено контракт від 22.01.2013 року №22-ВС-2013, предметом якого була поставка половника дубу.

Загальний об'єм поставки пиловника дуба становив 177,780 м3 на загальну суму 33909,38 USD. Загальний об'єм поставки фансировини дуба становив 46,84 м3 на загальну суму 10039,18 USD.

Реальність вищезазначених господарських операцій підтверджується оформленим договором, специфікаціями, калькуляціями, рахунками-фактур, накладними, специфікаціями-накладними та митними деклараціями.

Згідно листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 14.04.2015 року № 07-19/747 "Щодо результатів позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Білоцерківське лісове господарство" зазначено, що продаж деревини, що втратила свої якісні властивості, за валютним контрактом на зовнішньому ринку по ціні не нижче собівартості і з дотриманням певної рентабельності слід розглядати не як збиткову операцію, а навпаки, як дії спрямовані на збереження державних коштів, які призвели до раціонального використання деревинного ресурсу та збільшення валютних надходжень. Відсутність таких оперативних дій з боку керівництва ДП "Білоцерківське лісове господарство" за ринкових умов, що склалися дійсно могла привести до отримання збитків, оскільки довгострокове зберігання такої продукції призвело б до перегляду її призначення (отримання замість пиловника дров'яної сировини), та як наслідок значних вартісних втрат ".

Позивачем 06.04.2015 року винесено наказ №84 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

З метою забезпечення єдиних засад формування собівартості продукції (робіт, послуг) лісового господарства позивач користується Методичними рекомендаціями для здійснення планування, ведення обліку і калькулювання виробничої собівартості продукції, робіт і послуг, які затверджені наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14.05.2013 року №124 "Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) на підприємствах, що належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України".

Розділом 14 цих рекомендацій "Ціноутворення в лісовому господарстві" передбачено, що згідно ст.7 Закону України "Про ціни та ціноутворення", вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

На підприємстві формуються вільні ціни на лісопродукцію на рівні попиту, в тому числі згідно затверджених нормативно-правових документів щодо продажу необробленої деревини з врахуванням діючого збору за деревину, витрат на заготівлю, трелювання, навантажування, розвантажування, перевезення на нижній склад, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат, витрат на збут та прибуток без обмеження рівня рентабельності.

Фактична собівартість лісопродукції калькулюється в розрахунку на знеособлений кубічний метр деревини, без диференціації по розмірах, породах і сортах. Обумовлено це тим, що всі вказані різновидності лісопродукції виготовляються в єдиному технологічному процесі і в готовому вигляді оцінюються по його завершенні. Крім того, відхилення в собівартості їх заготівель залежно від вказаних факторів незначні (за виключенням діаметра) якщо порівняти пиловник чи фансировину, тому для встановлення цін (цінових співвідношень) між конкретними сортиментами лісопродукції враховується порівняльний аналіз їх якості і споживчих властивостей.

У зв'язку з тим, що заготівля всіх видів лісопродукції в лісгоспі проходить в єдиному технологічному процесі, розподілити конкретні витрати на той чи інший сортимент є неможливим.

На продукцію, що реалізується на експорт, для її замитнення вимагається калькуляція конкретному виду продукції. Тому під експортні контракти необхідно розраховувати планово-розрахункові калькуляції на всі види продукції, але вже виходячи із наближених до реальних очікуваних витрат понесених на виробництво і збут по окремому сортименту.

Відповідно дії позивача щодо реалізації пиловника дуба, що мав природне погіршення якісних параметрів і не користувався на той час попитом на внутрішньому ринку були правомірними.

На продукцію, що реалізувалась на експорт розраховано планово-розрахункові калькуляції, виходячи із наближених до реальних очікуваних витрат понесених на виробництво і збут по окремому сортименту, де закладено різну рентабельність лісопродукції в залежності від її цінових коефіцієнтів.

Судом встановлено, що до статті "Витрати на збут" включені витрати підприємства на доставку продукції залізницею по території України та всі витрати і збори, пов'язані з виконанням даного контракту.

Згідно з частиною другою ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Як видно з матеріалів справи, первині документи позивача містять всі обов'язкові реквізити, позивач правомірно керувався вимогами ГОСТ 9462-88, а фактичне здійснення господарської операції підтверджується дослідженими доказами у справі: підтверджено рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції. Відтак, реалізація продукції позивачем проводилась по вільних ринкових цінах, погоджених в договорах з кожним споживачем.

Згідно п.1 Положення про Київське обласне та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, таке підпорядковується Держлісагенству, є його територіальним органом і не має права незаконно втручатися в оперативну та господарську діяльність позивача.

Підпунктом 6.1.1. Статуту підприємство позивача має право самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрями свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів та пріоритетів, кон'юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації та п.6.1.2. реалізовувати свою продукцію, послуги, залишки від виробництва за цінами, що формуються відповідно до умов економічної діяльності, а також у випадках, передбачених законодавством України" за фіксованими державними цінами.

Приписами ч. 2 ст. 67 ГК України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ч.1). Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України (ч.5).

Відповідно до ст. 190 ГК України, вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що дії позивача по продажу сировини з дерева відповідали обставинам, не були вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, та в межах здійснення самостійної господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що п.2 вимоги про зобов'язання відшкодувати суму недоотриманих підприємством доходів від реалізації необробленої деревини по заниженим цінам на загальну суму 111139,46 грн. є протиправним, що підтверджується матеріалами справи та належно оформленою документацією, а тому підлягає скасуванню. Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належних доказів правомірності своїх дій, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 31.07.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.