Справа № 342/257/15а,2а/342/13/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Справа № 876/5213/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області про зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) в якому просила зобов'язати УПФ здійснити перерахунок та виплату з 15.07.2013 та в подальшому її пенсії, як державному службовцю з урахуванням до заробітної плати з якої проводиться нарахування пенсії індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що УПФ не враховано при призначенні пенсії усіх складових заробітної плати державного службовця. Незважаючи на її звернення відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку призначеної пенсії з врахуванням поданої нею довідки та вказаних у ній виплат, чим порушив її право на отримання належної пенсії, гарантоване Конституцією України.

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року у справі №342/257/15-а заявлений позов задоволено частково. Визнано відмову відповідача від проведення перерахунку пенсії із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, сум індексації заробітної плати, на які нараховуються та сплачувався єдиний збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування протиправною. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення, допомогу на соціально-побутові потреби та індексації заробітної плати, з яких сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з 11.09.2014. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило УПФ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. У поданій апеляційній скарзі вказує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також індексація не належать до інших надбавок які передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ) та не включаються до структури заробітної плати державного службовця.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що усі отримані особою виплати з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески повинні враховуватись в заробіток для обчислення пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.07.2013 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності у відповідності до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Проте, при обчисленні пенсії позивачу, Пенсійним органом не враховано до заробітку інших виплат (зокрема, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати), які вказані у довідці про складові заробітної плати (а.с.7-12), та на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Незважаючи на звернення ОСОБА_1 від 24.10.2014, УПФ листом від 06.11.2014 №157/с-15, відмовило їй у врахуванні зазначених у поданих нею довідках виплат, у зв'язку із тим, що чинним законодавством не передбачено визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії з урахуванням таких сум матеріальної допомоги (а.с.4).

Не погодившись із такою відмовою УПФ, позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст.33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески повинні бути включені до заробітку державного службовця для обчислення пенсії.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 04 березня 2014 року в справах №№21-14а14, 21-3а14, постановою від 06 листопада 2013 року в справі №21-350а13 та постановою від 28 травня 2013 року в справі №21-97а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити таку, у разі відсутності спору про право особи на отримання пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України зобов'язані проводити нарахування та виплату пенсії відповідній особі до втрати нею такого права.

Для належного захисту прав позивача достатнім є визнання протиправними дій Пенсійного органу щодо неврахування відповідних виплат при перерахунку пенсії позивача та зазначення дати з якої такі права повинні бути поновлені, в подальшому відповідач повинен враховувати таке судове рішення та висновки викладені у ньому в силу Закону.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом першої інстанції вірно враховано ті обставини, що позивач пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом лише 11.03.2015 та не надала доказів того, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин, тому, з огляду на наведене, позовні вимоги за період з 15.07.2013 по 10.09.2014 включно слід залишити без розгляду у відповідності до положень ст.100 КАС України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій УПФ щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати) та зобов'язання УПФ перерахувати та виплачувати з 11.09.2014 призначену їй відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пенсію із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати) та з урахуванням виплачених сум.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 12 жовтня 2015 року.