Справа № 2-а-3462/10
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2 а- 3462/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову АН№412213 від 29.03.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

В суді позивач підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі та скасувати винесену відносно нього постанову АН №412213 від 29.03.2010 року про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, провадження по справі закрити. В обґрунтування посилався на те, що він 29.03.2010 року, керуючи належним йому автомобілем, на перехресті вуд.Бахчиванджи та пр.Будівельників в Приморському районі М.Маріуполя, здійснював поворот ліворуч, на пр.Будівельників в напрямку вул..Лавицького. Його автомобіль був другим, він зупинився, пропускаючи пішоходів, після чого закінчив поворот та був зупинений інспектором ДПС. Факт скоєння ним правопорушення заперечував, посилався на те, що він пропустив всіх пішоходів, інших пішоходів він не бачив. Посилався на те, що не вірно визначений пункт ПДР, який нібито він порушив, а саме мав бути визначений п.18.2 ПДР.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що під час несення служби 29.03.2010 року ним був зупинений автомобіль під керуванням позивача за скоєння правопорушення, оскільки ОСОБА_1, виконуючи поворот ліворуч з вул.Бахчиванджи на пр.Будівельників, не пропустив пішохода. ОСОБА_1 заперечував вину, однак були свідки правопорушення, про яких він зазначив у протоколі. До того ж застосувався відеозапис, однак копію він не може надати, оскільки через такий тривалий час вона не збереглась. Засоби відеозапису правопорушення працівники ДПС застосовують відповідно до наказу МВС з метою запобігання виникнення конфліктних ситуацій при виявленні порушень правил дорожнього руху.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги необгрунтованими та у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення ", згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою АН №412213 від 29.03.2010 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Тою ж постановою його визнано винним в тому, що він 29.03.2010 року, о 12 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Мерседес» АН 9291 ЕН, повертаючи ліворуч на перехресті пр.Будівельників та вул..Бахчиваджи, не надав дорогу пішоходам, чим порушив вимоги п.16.2 ПДР України.

Правопорушення зафіксоване у протоколі про адміністративне правопорушення АН №416896 від 29.03.2010 року. Протокол складений у відповідності із вимогами діючого законодавства, зокрема ст..256 КУпАП, в ньому визначені всі необхідні дані, в тому числі суть правопорушення, відомості про особу, яка притягається до відповідальності, нормативний акт, який передбачає відповідальність за порушення, прізвища, адреси свідків тощо. Порушень закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення АН №416896 від 29.03.2010 року не встановлено.

Згідно п.16.2 ПДР України, на врегульованих чи неврегульованих перехрестях водій, який повертає праворуч чи ліворуч, повинен поступитись дорогою пішоходам, які перетинають проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються в попутному напрямку.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, нена-дання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, які дозволяють вести перемови без допомоги рук, а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу від 25 до ЗО неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні позивач посилався на те, що порушення не скоював, пішоходу не бачив, при цьому окрім цих його пояснень, його доводи нічим об'єктивно не підтверджені та не доведені.

Такі доводи позивача, які не підтверджені жодним доказом, суд не може прийняти до уваги як підставу для задоволення його позовних вимог та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки факт скоєння ним правопорушення доведений протоколом АН 416896 від 29.03.2010 року та постановою АН 412213. При цьому жодних доказів, які би ставили під сумнів справжність викладених в цих документах відомостей, суду не надано, а доводи позивача об'єктивно нічим не підтверджені.

Таким чином суд вважає, що факт правопорушення мав місце, вина позивача у його скоєнні доведена, діям дана правильна кваліфікація та стягнення на нього накладене в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому доводи позивача про те, що невірно визначений п.16.2 ПДР суд визнає неспроможними та підстав для перекваліфікації не знаходить, оскільки проїзд перехресть (а позивач здійснював саме проїзд регульованого перехрестя) врегульований саме п.16 ПДР, а п.18 ПДР регулює проїзд пішохідних переходів.

Щодо посилання позивача на незаконність здійснення відеозапису правопорушення із посиланням на наказ МВС №1111, то суд такі доводи вважає безпідставними, оскільки по-перше, той наказ №1111 на даний час втратив чинність та не є дійним, по-друге, відповідно до вимог ст..251 КУпАП як доказ вчинення правопорушення суд може прийняти до уваги показання засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. При цьому, діюче законодавство до таких засобів, на відміну від показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, не пред'являє вимог щодо сертифікації, стандартизації, метрології та наявності спеціального допуску до їх використання.

У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_4 про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, у суду не має та у його задоволенні суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 61-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області про скасування постанови АН №412213 від 29.03.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.2 КУпАП - відмовити.

Постанова є остаточною, набуває чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М.В.