Справа № 6267/10/2070
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2010 р. № 2-а- 6267/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д. ,

при секретарі судового засідання - Тайцеві А.Л.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова про визнання податкових повідомлень-рішень недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати податкові рішення-повідомлення № /0 від 11.11.2009, № /1 від 10.02.2010, № /2 від 23.03.2010, № /3 від 30.04.2010р такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, та скасувати їх. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що не погоджується з висновками акту перевірки № 6250/172/НОМЕР_1 від 23.10.2009р. на підставі яких були винесені оскаржувані рішення, оскільки позивач підтвердив порядок нарахування сплати податку на додану вартість податковими накладними, установчими документами, фотокартками наявності обладнання у відповідності до діяльності за реєстраційними даними. Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» ФОП ОСОБА_3 мав право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду. Позивач зазначив, що на момент проведення перевірки та розгляду справи він мав всі необхідні податкові накладні, що підтверджують відповідні суми податку на додану вартість, включені до складу податкового кредиту в період з 01.07.2006 року по 30.06.2009 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим, надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За результатами перевірки Державної податкової інспекції у Московському районі м . Харкова було складено акт від 23.10.2009 № 6250/172/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 01.07.2006 по 30.06.2009 року.

11.11.2009 року ДПІ Московського району, на підставі акту перевірки № 6250/172/НОМЕР_1 від 23.10.2009р. прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 11.11.2009 року.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження передбаченим статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», та не погодившись з податковим повідомленням-рішенням № /0 від 11.11.2009 ФОП ОСОБА_3 звернувся до ДПІ у Московському районі м. Харкова зі скаргою про скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням від 26.01.2010 № 461/10/25-012 про результати розгляду первинної скарги на податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.11.2009 державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова залишено без змін податкове повідомлення-рішення /0 від 11.11.2009 про призначення податкового забовязання з податку на додану вартість на загальну суму 268811,50 (з яких 194980,0 грн. за основним платежем, 73831,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) збільшено на 274,50 грн. (в тому числі 183,0 грн за основним платежем, 91,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями суму податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні /0 від 11.11.2009, а скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ФОП ОСОБА_3 звернувся з повторною скаргою до Державної Податкової Адміністрації України у Харківській області б/н (вх. ДПА у Харківській області 02.02.2010 № О-81) на податкове повідомлення рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 11.11.09 № /0 (від 10.02.2010 № /1) про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість. Рішенням від 05.02.2010 № 196/25-203 Державна податкова адміністрація у Харківській області подовжила строк розгляду повторної скарги.

На стадії розгляду повторної скарги 18.03.2010 ФОП ОСОБА_3 отримано Рішення про внесення змін до рішення № 461/10/25-012 від 22.01.2010 Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова скасовано в частині податкове повідомлення-рішення № /0 від 11.11.2009р на загальну суму 175148,50 ( в тому числі 132538,0 грн за основним платежем, 42610,50грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), в іншій частині у сумі 93663,00 грн. (з яких 62442,0 грн за основним платежем, 31221,0 за штрафними (фінансовими) санкціями) вказане рішення залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_3 від 27.11.2009р.б/н (вхід ДПІ №29790/10/1 від 27.11.2009) без задоволення

18.03.2010 ФОП ОСОБА_3 отримано листа за № 2900/10/17-215 про внесення змін до податкового повідомлення-рішення від 10.02.2010р. № /1 (Додаток 10) та відкликання податкового повідомлення-рішення від 10.02.2010р № /1.

За результатами розгляду повторної скарги Державною податковою адміністрацією у Харківській області винесене рішення за результатами розгляду повторної скарги від 19.03.2010 № 394/0/25-203. Державною податковою адміністрацією у Харківській області залишено без змін податкове повідомлення рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 11.11.2009 № /0 (від 10.02.2010 № /1) про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, та рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 22.01.2010 № 461/10/25-012 (з урахуванням рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 18.03.2010 № 286/10/25-012 про внесення змін до рішення від 22.01.10 № 461/10/25-012), прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а повторну скаргу ФОП ОСОБА_3 від 02.02.2010 б/н (вх.. ДПА у Харківській області від 02.02.2010 №О-81) без задоволення.

З урахуванням рішення за результатами розгляду скарги та з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобовязання, ФОП ОСОБА_3 направлене податкове повідомлення-рішення від 23.03.2010 за № /2 (в.т.ч. за основним платежем 62442,00, та штрафними (фінансовими) санкціями 31221,00 грн).

Не погоджуючись з висновками ДПІ у Московському районі м. Харкова, та ДПА у Харківській області, щодо вірності нарахування зобовязань, ФОП ОСОБА_3 звернувся з заявою до Голови державної податкової адміністрації України, за результатами звернення було отримане рішення про результати розгляду повторної скарги № 2824/0/25-0315 від 22.04.2010. Державною податковою адміністрацією України залишено без змін податкове повідомлення-рішення визначеної суми податкового зобовязання з урахуванням рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 18 березня 2010 року № 2876/10/25-012 про внесення змін до рішення прийнятого за розглядом первинної скарги та рішення ДПА у Харківській області від 19 березня 2010 року №394/О/25-203, прийняте за розглядом повторної скарги, а скаргу СПД фізичної особи ОСОБА_3 Г без задоволення.

З урахуванням рішення за результатами розгляду скарги та з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобовязання, ФОП ОСОБА_3 Г було отримане податкове повідомлення - рішення за № /3 від 30.04.2010р. сума податкового забовязання 93663,00 грн., у тому числі сума за основним платежем 62442,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 31221,00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що порядок та підстави прийняття нових податкових повідомлень-рішень після розгляду скарг платників податків в межах процедури адміністративного оскарження визначені в ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у відповідності до даної норми не передбачає прийняття нових рішень в разі залишення скарги без задоволення та без донарахування податкових зобовязань та/або штрафних санкцій.

Оскільки за результатами розгляду первинної та повторної скарг не відбулося донарахування зобовязань та штрафних санкцій, а скарга була залишена без задоволення, то у ДПІ у Московському районі м. Харкова не було законних підстав приймати податкове повідомлення-рішення № /3 від 30.04.2010р.

Судом встановлено, що в порушення ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу», плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обовязкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування обєкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка, проте, перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3, на підставі якої складено акт перевірки № 6250/172/НОМЕР_1 від 23.10.2009р проводилась на території податкової інспекції, що встановлено під час розгляду справи і не заперечується сторонами.

В період з 01.07.2006 по 30.06.2009 ФОП ОСОБА_3 знаходився на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Пунктом 1.16.3 «Акту перевірки» зазначено, що у періоді що перевірявся, ФОП ОСОБА_3Г заявляв до відшкодування з бюджету податок на додану вартість за 07.07.2007р. на суму 74981,0. Згідно п. 2.1. акту «Своєчасність подання податковим органам декларацій про доходи (звітів) та ведення обліку результатів фінансово-господарської діяльності» порушень встановленого порядку ведення результатів підприємницької діяльності не встановлено. п. 2.5.1. акту перевірки «Податкові зобовязання» за період з 01.07.2006 по 30.06.2009р. не встановлено їх заниження або завишення.

Пункт 2.5.3. акту перевірки ФОП ОСОБА_3 зазначає, що перевіркою не встановлено порушення в частині несвоєчасної сплати податку на додану вартість.

Перевіркою достовірності відображення показників у поданих Деклараціях з ПДВ (рядки 1-8.4) за період з 01.07.2006 по 30.06.2009 не встановлено заниження або завищення задекларованих субєктом підприємницької діяльності показників у рядку (1-8.4) декларації з податку на додану вартість.

У п. 2.5.2. «Податковий кредит» за період з 01.07.2006р. по 30.06.2009р. субєктом підприємницької діяльності задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 226698,0 грн. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.07.2006 по 30.06.2009 встановлено його завищення у сумі 119999,0 грн.

У розділі 2.5.2. «Податковий кредит», зазначеного акту, старший державний податковий ревізор-інспектор ОСОБА_4 зазначає, що ФОП ОСОБА_3 був порушений пп. 7.4.4., п.7.4., ст.. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»

Суд не погоджується з вищезазначеними висновками ДПІ в Московському районі м. Харкова виходячи з наступного.

Судом встановлено, що придбані ФОП ОСОБА_3 основні засоби, та обладнання використовується у надані послуг з ремонту форсунок двигунів, для автомобілів, що відповідає видам діяльності у Свідоцтві про реєстрацію субєкта підприємницької діяльності. Обладнання, та основні засоби використовуються з метою отримання прибутку у господарській діяльності.

У відповідності до ст. 62 КАСУ, ФОП ОСОБА_3 надав у якості доказів копії рахунків-фактури, акту прийому-передачі обладнання, видаткові накладні, та податкові накладні.

Згідно ст. 139 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV. «п. 1. Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності субєктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих субєктів.

П. 2. ст. 139 Господарського кодексу залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

П.3. ст. 139 Господарського кодексу основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Наказом, Міністерства Фінансів України від 28.04.2001р. № 205 «Про затвердження П(С)БУ 18 «Будівельні контракти» передбачено, що, будівництво - це спорудження нового обєкта, реконструкція, розширення, добудова, реставрація і ремонт обєктів, виконання монтажних робіт. Таким чином, встановлено, що ФОП ОСОБА_3, виконуючи роботи з реставрації та ремонту виробничого приміщення мав право віднести зазначені в акті перевірки суми ПДВ з податкових накладних, згідно п. 7.4. ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість».

П.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 податковий кредит звітного періоду визначається придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, відображені суми ПДВ, у податкових накладних були правомірно віднесені до податкового кредиту не порушуючи пп. 7.4.4., п.7, ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість».

При перевірці дотримання вимог Закону України «Про податок на додану вартість» №68/97-ВР від 03.04.1997р, Порядку заповнення та надання податкових декларацій з ПДВ, затвердженого Наказом ДПА України №166 від 30.05.1997, Наказу ДПА України від 18.04.2008 № 266 «Про організацію взаємодії з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» та згідно отриманої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України в деклараціях з податку на додану вартість за період липень 2008 р по ТОВ «Автомодерн» на суму ПДВ 2209, 00 грн, та жовтень 2008 по тов. «Ваерес» на суму ПДВ 1801,00 грн.

Судом встановлено, що у деклараціях з ПДВ за липень 2008р по ТОВ «Автомодерн» операція по придбанню майна не відбулась, та суми з податкового кредиту не враховували в обліку. У жовтні 2008р податкова накладна від ТОВ «Ваерес» помилково врахована в облік.

У судовому засіданні встановлено, що податкова накладна по ПП "Ваерес" на суму ПДВ 1801,0 грн., дійсно не подавалась для перевірки, тому що сума була помилково залучена до обліку, і цієї податкової накладної не було.

За результатами перевірки, ДПІ у Московському районі м. Харкова, на завищення суми податкового кредиту була віднесена операція закупівлі обладнання: у ТОВ «Гранд-Дізель» згідно податкової накладної від 13.07.2007 № 0000048 обладнання на загальну суму 466000,00 грн., у тому числи ПДВ на суму 77666,67., ТОВ «Автомодерн», згідно податкової накладної № 0000086, на суму 179038,06 грн., у тому числі 29839,68 грн. В акті за результатами перевірки зазначено, що фізична особа-підприємець не є платником податку на прибуток і не має обовязку вести бухгалтерський облік.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході вирішення питання щодо законності прийнятого субєктом владних повноважень рішень суд відповідно до вимог ст.2 КАС України зобовязаний перевірити чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає не доведеними відповідачем, належними і допустимими доказами обставин та фактів, на які він посилається в обґрунтування відповідності нормам чинного законодавства прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та наявними правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова про визнання податкових повідомлень-рішень недійсними - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова № /0 від 11.11.2010 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова № /1 від 10.02.2010 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова № /2 від 23.03.2010 року.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова № /3 від 30.04.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 3.40 (одна тисяча двісті сорок одна гривня дев'яносто три копійки).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2010 року.

Суддя М.Д. Кухар