Справа № П/811/3371/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № П/811/3371/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Суховарова А.В. Головко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № П/811/3371/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „КЛК" до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „КЛК" (далі за текстом - ТОВ „КЛК") звернулось до суду з позовом до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі за текстом - Гайворонська ОДПІ), в якму, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.05.2014 року №, від 22.05.2014 року № в частині визначення основного зобов'язання в сумі у в сумі 6192 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3096 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення Гайворонської ОДПІ від 22.05.2014 року №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток в частині визначення основного платежу в сумі 6192 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у сумі 3096 грн. Скасовано податкове повідомлення - рішення Гайворонської ОДПІ від 22.05.2014 року №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 6517,44 грн. - за основним платежом та 3258,72 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідно до частини 4 статті 196 ,частини 1 статті 41 КАС України судове засідання проведено за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ „КЛК" зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.12.1996 р. відповідно до витягу з ЄДРПОУ від 18.03.2014 року, АЄ №477377, та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи А01№169258.

30.01.2007 року ТОВ „КЛК" взято на податковий облік ДПІ в Голованівському районі, є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва №74 НБ№084709 від 16.02.2007 року.

З 22.04.2014 року по 28.04.2014 року Гайворонською ОДПІ проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 07.05.2014 року №10/22-00/24539844, відповідно до висновків якого позивачем порушено вимоги:

1) підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1, пункту 135.2 статті 135, пункту 137.1 статті 137, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.5 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року встановлено завищення доходів, що враховуються при визначенні об'єкта

оподаткування в сумі 376250 грн, та завищено витрати, що враховуються при визначенні

об'єкта оподаткування в сумі 336250 грн.

2) підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.8.5 пункту 138.8 статті 138, пункту 144.1, 146.2, статті 144 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму - 28015 грн.

3) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198, пункту 201 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами і доповненнями), пункту 3 статті 5 та пункту 1 статті 7 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 року № 436-ІV, у результаті чого завищено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період грудень 2012 року, квітень 2013 року на загальну суму 75250 грн. та завищено суму податкового кредиту за період грудень 2012 року, травень, серпень 2013 року на загальну суму 67249,98 грн.

4) пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму - 6517,44 грн. в тому числі за березень 2013 року - 6517,44 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 22.05.2014 року:

- №, яким збільшено розмір грошового зобов'язання з ПДВ на 6517,44 грн. за основним платежем та 3258,72 грн. за штрафною санкцією;

- № від 22.05.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 28015,00 грн. за основним платежем та 14007,50 грн. за штрафною санкцією.

За результатами адміністративного оскарження оскаржувані рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Щодо посилань податкового органу на отриману інформацію від Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 05.08.2013 року №56/22-00/32651963, в якій зазначено, що господарські операції ФГ „Рід" з контрагентами носили безтоварний характер у грудні 2012 року та квітні 2013 року, та від ДПІ у м.Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області від 08.03.2013 року №520/22.5-10/35295110 в якій зазначено, що господарські операції ПП „Полтава-Проект-Монтаж" за березень 2013 року носили безтоварний характер, внаслідок чого податковим органом зроблено висновок в акті перевірки про завищення позивачем податкового зобов'язання в сумі 75250 грн. та податкового кредиту в сумі 73767,42 грн. та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно виписки з ЄДРПОУ серія ААВ №690261, ПП „Полтава-Проект-Монтаж" зареєстровано 17.07.2007 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради, згідно довідки №108925 - 18.07.2007 року взято на облік як платник податків ДПІ у м.Полтаві, є платником податку на додану вартість згідно свідоцтва.

Між ТОВ „КЛК" (Продавець) та ПП „Полтава-Проект-Монтаж" (Покупець) укладено договір на надання послуг з перевезення вантажів №003Л13 від 14.03.2012 року, згідно умов якого перевізник зобов'язується за заявкою замовника здійснювати перевезення та доставку вантажу.

За результатом виконаних робіт позивачем та ПП „Полтава-Проект-Монтаж" складено акт здачі-прийняття робіт №0000280 за березень 2013 року, згідно якого виконавцем надано послуг на суму 39104,64 грн. в т.ч. 6517,44 грн. ПДВ.

ПП „Полтава-Проект-Монтаж" виписало податкову накладну №280 від 18.03.2013 року, суму ПДВ за якою в розмірі 6517,44 грн. включену до податкової декларації з ПДВ за березень 2013 року.

На підтвердження факту надання транспортних послуг надано копії товарно-транспортних накладних, складених для перевезення вантажу, виконаного ТОВ „Полтава-Проект-Монтаж".

Факт оплати послуг позивачем підтверджено випискою з рахунку ТОВ „КЛК", платіжне доручення №198 від 21.03.2013 року на суму 39104,64 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника податку сум ПДВ за такими накладними.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

Судом першої інстанції на підставі досліджених первинних документів зроблено обґрунтований висновок, що надані позивачем первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій та мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена статтею 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", статтею 44 Податкового кодексу України та пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

Крім того, для підтвердження наявності потужностей для здійснення описаних господарських операцій, позивачем надано копію свідоцтва про право власності на підприємство по виробництву комбікормів та витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаного підприємства.

Суд звертає увагу на те, що інформація, на яку посилається податковий орган, та на підставі якої зроблено зазначені висновки, свідчить про порушення з боку контрагента позивача, за які чинним законодавством встановлені певні види відповідальності, і не доводить порушення позивачем податкового законодавства, тому колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 р. у справі „Інтерсплав проти України?).

Враховуючи наведене, та те, що посилання податкового органу на нікчемність правочинів по ланцюгу постачання є безпідставним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність прийняття податкового повідомлення - рішення від 22.05.2014 р. №, яким збільшено розмір грошового зобов'язання з ПДВ.

Щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 22.05.2014 року № в частині збільшення грошового зобов'язання в сумі 6192 грн. за правомідносинами з ПП „Полтава-Проект-Монтаж", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Частиною 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

З огляду на викладене, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит, формування валових витрат та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування податкового повідомлення - рішення від 22.05.2014 року № в частині визначення основного платже - 6192 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3096 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції (Голованівське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № П/811/3371/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко