Справа № 2а-4109/11/1370
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/65107/14, № К/800/65929/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014

у справі № 2а-4109/11/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова: №/0/27389 від 09.11.2010, №/1/32932 від 31.12.2010, №/0/27385 від 09.11.2010, №/1/32930 від 31.12.2010, №/6856 від 25.03.2011, №/0/27386 від 09.11.2010, №/1/32931 від 31.12.2010, №/6858 від 25.03.2011, №/0/27379 від 09.11.2010, № 000053200/1/32943 від 31.12.2010.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2011 позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2011 в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0/27385 від 09.11.2010, №/1/32930 від 31.12.2010 та №/6856 від 25.03.2011 та рішень №/0/27379 від 09.11.2010, №000053200/1/32943 від 31.12.2010 та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено. В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2011 залишено без змін.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Також, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2011 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В запереченнях на касаційну скаргу ДПІ позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу ДПІ залишити без задоволення.

В судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом була проведена перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, за період з 01.07.2007 по 30.06.2010, за результатами якої складено акт перевірки від 02.11.2010 № 563/17-2/НОМЕР_1 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010 №/0/27389, №/0/27385, №/0/27386 та рішення №/0/27379 про застосування штрафних санкцій.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до ДПА у Львівській області і рішенням про результати розгляду скарги ДПА у Львівській області від 18.03.2011 № 7187/10/25-005/584 було частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.11.2010 №/0/27385 в частині 1530,00 грн. застосованих штрафних санкцій, податкове повідомлення рішення № /0/27386 в частині 652,75 грн. основного платежу з податку з власників транспортних засобів. Інші податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010 ДПІ залишено без змін.

31.12.2010 ДПІ направила на адресу позивача листа № 32945/10/17-2 та нові податкові повідомлення-рішення №000053200/1/32943 від 31.12.2010 на загальну суму 802715,96 грн., рішення №/1/32942 від 31.12.2010 на загальну суму 7110,45 грн., рішення №/1/32930 від 31.12.2010 на загальну суму 3060,00 грн., рішення №/1/32931 від 31.12.2010 року на загальну суму 815,75 грн., які за змістом листа податкового органу прийняті на підставі акту перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010.

Після перегляду скарги позивача до ДПА у Львівській області відповідач, на виконання її вимог прийняв ще два повідомлення рішення від 25.03.2011 № /6856 про стягнення з позивача 1530,00 грн. штрафних санкцій та № /6858 про стягнення 163,00 грн. штрафних санкцій.

Таким чином, позивач просить скасувати вказані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № /0/27389 від 09.11.2010, № /1/32932 від 31.12.2010 про визначення податкового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7110,45 грн. за основним платежем;

- № /0/27385 від 09.11.2010, № /1/32930 від 31.12.2010 про визначення зобов'язання зі сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 3060,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № /6856 від 25.03.2011 про визначення зобов'язання зі сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 1530,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № /0/27386 від 09.11.2010, № /1/32931 від 31.12.2010 про визначення суми податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів у розмірі 815,75 грн.;

- № /6858 від 25.03.2011 про визначення податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів у розмірі 163,00 грн. за основним платежем;

- а також рішення № /0/27379 від 09.11.2010, № 000053200/1/32943 від 31.12.2010 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 802715,96 грн. за порушення ст.ст. 7, 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та п. 2.6 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності прийнятих відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, зазначивши, при цьому, що відповідач тричі наклав на позивача штрафні санкції за одні і ті ж правопорушення на підставі одного акта перевірки.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції щодо скасування податкових повідомлень-рішень № /0/27385 від 09.11.2010, № /1/32930 від 31.12.2010 та № /6856 від 25.03.2011, та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0/27379 від 09.11.2010, № 000053200/1/32943 від 31.12.2010, зазначивши про правомірність їх прийняття податковим органом.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, не може погодитися з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, під час перевірки встановлено, що ФОП здійснив імпорт дитячих прогулянкових візочків у фірм «Р.Р.Н. ТАКО» (Польща), «P.P.H.ADAMEX» (Польща), «Ргzеdsiebiorstwo Produkcyino-Handlowe «Anmar» (Польща), «Przedsiebiorstwo produkcyjno-uslugowo-handlowe «Roan» (Польща), «Kajtex Janeczek Spolka Jawna» (Польща) відповідно до вантажно-митних декларацій (далі - ВМД), що перелічені в акті перевірки. Розрахунки за імпортований товар здійснено готівкою, що підтверджено рахунками-фактурами.

Таким чином, на думку податкового органу, позивачем порушено ст. 7 Декрету №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», оскільки якщо у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовується як засіб платежу іноземна валюта, то такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки.

Разом з тим, колегією суддів слід зазначити, що згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту проведення готівкових розрахунків. Наявні в матеріалах справи копії рахунків-фактур не можуть свідчити про оплату готівкою за товар. Крім того, рахунки-фактури, на які посилається податковий орган, викладені іноземною мовою без будь-якого перекладу. Також, під час перевірки відповідачем не було витребувано у позивача первинних документів, викладених державною мовою, на підтвердження розрахунків за товар.

Щодо висновків податкового органу про встановлення під час перевірки ФОП порушення ст.ст. 1, 5 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 та ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про податковий прибуток з громадян» №13-92 через неповне відображення ФОП за період 2009 року - І півріччя 2010 року у книзі обліку доходів і витрат виручки від реалізації товару, що призвело до заниження валових доходів в звітах платника єдиного податку та перевищення у І півріччі 2010 року розміру виручки у 500000 грн., колегією суддів слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва, зокрема, фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

В абз. 5 ст. 1 цього Указу встановлено, що виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до ст. 5 зазначеного Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Враховуючи викладене вище, для вирішення питання щодо наявності у приватного підприємця права на застосування спрощеної системи судам необхідно було у відповідності до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України на основі належних та допустимих доказів встановити всю суму виручки, отриманої позивачем у 2010 році.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що наявність хоча б однієї з таких підстав, як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців-платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків, - передбачає перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

При цьому, судами обох інстанцій слід встановити розмір перевищення граничного обсягу отриманої виручки в спірний період, та залежно від цього правомірність застосування відповідальності до позивача у вигляді нарахування податкових зобов'язань спірним податковим повідомленням-рішенням.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27386 від 09.11.2010 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акта перевірки, яким встановлено порушення ст.ст. 5, 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників (ст. 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів»).

Статтею 7 цього Закону передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371), державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»), а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.

В даному випадку судами попередніх інстанцій не витребувано та не досліджено документи, які стали підставою для реєстрації вищевказаного транспортного засобу.

Оскільки, обов'язковою умовою реєстрації транспортного засобу є попередня сплата податку з власників транспортних засобів, для повного та всебічного розгляду справи слід встановити, на підставі яких документів був зареєстрований такий автомобіль та чи наявна в матеріалах реєстраційної справи даного транспортного засобу квитанція про сплату відповідного податку перед здійсненням реєстрації.

Наведені обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2011 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль