Справа № 826/15217/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/15217/15

за позовом ОСОБА_1
до Головного територіального управління юстиції у місті Києві Державного реєстратора прав на нерухоме майно Духновської Олесі Анатолівни Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві та просить суд:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві щодо прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21965329 від 10.06.2015;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21965329 від 10.06.2015;

- зобов'язати дії Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві зареєструвати право власності на приватну квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача, які полягають у прийняті рішення про відмову у державній реєстрації прав порушують його права та охоронювані інтереси.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 31.07.2015 залучено до участі у справі у якості другого відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Духновську Олесю Анатолівну Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач -2).

Поряд з цим, в судовому засіданні протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві на належного - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач - 1).

Представник відповідачів проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

На підставі частини 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

04.06.2015 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві з завою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. За наслідком розгляду вказаної заяви Державним реєстратором прав на нерухоме майно Духновською О.А. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві прийнято рішення №21965329 від 10.06.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (далі - оскаржуване рішення).

Вирішуючи справу по суті суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1 липня 2004 року N 1952-IV (далі - Закон N 1952-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного закону орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону N 1952-IV).

Поряд з цим, згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону N 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 1 ст. 19 Закону N 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводить на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом.

Згідно статті 15 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, статтею 24 Закону встановлено перелік підстав для відмови у здійснені державної реєстрації прав, якими, зокрема є подання документів, що не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вказані приписи кореспондуються з Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868.

З вказаного слідує, що у разі неможливості встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують державний реєстратор відмовляє у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувала відсутність можливості встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме в поданому договорі від 18.12.1997р., № 2-0820/97 виданого Київською біржею нерухомості Джи-Ай-Пи вказана загальна площа квартири 44,8 кв.м., а згідно технічного паспорту (від 04.04.2007р.) загальна площа квартири 45,5 кв.м., тобто існує розбіжність в площі.

Також згідно п. 7 Договору квартира підлягає реєстрації в БТІ м. Києва, але подана інформаційна довідка з БТІ від 07.04.2015р.№7602 заявником, містить відомості про відстуність зареєстрованого права власності за ОСОБА_1.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що подані позивача документи містять розбіжності, що в свою чергу обумовлюють наявність підстав для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративній суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціє України.

Таким чином, в контексті вищевикладеного з урахуванням приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону N 1952-IV, суд дійшов до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення №21965329 від 10.06.2015 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень суб'єкт владних повноважень діяв в порядку, в межах та у спосіб визначений законом, що в свою чергу обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно ч. 4 ст. 9 Закону N 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

З таких обставин, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивачем заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, з урахування залучення судом другого відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають, а відтак в задоволені адміністративного позову слід відмовити.

Додатково суд вважає за необхідне наголосити, що належним способом реалізації права позивача щодо розпорядження майном, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є приведення останнім документів, зокрема технічного паспорту у відповідність відомостям, що зазначені в договорі від 18.12.1997р., № 2-0820/97, який видано Київською біржею нерухомості Джи-Ай-Пи та встановленням в судовому порядку права власності за позивачем на вказаний об'єкт нерухомості.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі в силу положень статті 71 КАС України спростував покликання позивача.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк