Справа № 826/15540/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 жовтня 2015 року 08:42 справа №826/15540/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомМалого приватного виробничо-впроваджувального підприємства "Гермес"
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
третя особаПублічне акціонерне товариство "Дельта Банк"
провизнання протиправними та скасування постанов
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мале приватне виробничо-впроваджувальне підприємство "Гермес" (далі по тексту - позивач, МП ВВП "Гермес") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення суми виконавчого збору від 16 червня 2015 року (ВП №47767337); 2) визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження від 16 червня 2015 року (ВП №47767337); 3) визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 16 червня 2015 року (ВП №47767337).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/15540/15; залучено до участі в адміністративній справі Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 23 вересня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, третя особа проти задоволення позову заперечила, відповідач свого представника до суду не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №47767337 про примусове виконання наказу Господарського суду Запорізької області про стягнення з МП ВВП "Гермес" грошових коштів на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" , якою постановлено боржнику самостійно виконати постанову у 7-ми денний строк з моменту винесення (отримання) постанови.

16 червня 2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у ВП №47767337 постановлено стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 53 685 677,07 грн.

16 червня 2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у ВП №47767337 виправлено допущену помилку в постанові від 16 червня 2015 року ВП №47767337, а саме: замість невірної суми виконавчого збору зазначено вірну 5 368 567,70 грн.

16 червня 2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у ВП №47767337 накладено арешт на все майно позивача у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору.

16 червня 2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у ВП №47767337 накладено арешт на кошти позивача, що містяться на його рахунках у банківських установах у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору.

Позивач вважає вищезазначені постанови відповідача від 16 червня 2015 року у ВП №47767337 про стягнення суми виконавчого збору, про накладення арешту на кошти боржника, про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження незаконними та такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки позивач не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження у строки та порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Третьою особою подано відзив на адміністративний позов, в якому Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" заперечує проти позову в повному обсязі.

Відповідач залучив до матеріалів справи копію виконавчого провадження №47767337.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення суми виконавчого збору від 16 червня 2015 року ВП №47767337 необхідно зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулює Закон України "Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

З аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що законодавець встановлює обов'язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі невиконання боржником рішення суду добровільно, тобто стягнення з боржника виконавчого збору за своєю правовою природою є санкцією держави за невиконання рішення добровільно у встановлений строк.

Судом встановлено, що постановою від 05 червня 2015 року відкрито виконавче провадження №47767337, якою постановлено позивачу самостійно виконати постанову у 7-ми денний строк з моменту винесення (отримання) постанови.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення та отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2015 року №47767337 у визначені законодавством строки.

З постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2013 року ВП №4776737 позивач ознайомився 21 липня 2015 року під час вивчення матеріалів виконавчого провадження, тобто після закінчення встановленого строку на її добровільне виконання, що підтверджується відміткою в матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, відповідачем не доведено, а судом не встановлено факту вручення постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2015 року ВП №4776737 позивачу, що свідчить про неможливість добровільного виконання рішення суду, у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, на думку суду, постанова від 16 червня 2015 року ВП №47767337 про стягнення з позивача суми виконавчого збору не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", є протиправною і підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог вимоги про визнання протиправними та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 червня 2015 року ВП №47767337 та постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 16 червня 2015 року ВП №47767337, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно абзацу першого частини другої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Абзацом шостим частини другої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Таким чином, якщо постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, законодавець пов'язує накладення арешту на майно та грошові кошти боржника саме із невиконанням рішення у строки для самостійного виконання.

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 червня 2015 року ВП №47767337 та постанови про арешт коштів боржника від 16 червня 2015 року ВП №47767337 вбачається, що вони винесені саме у зв'язку з тим, що позивачем не виконано рішення суду у строк наданий для самостійного виконання.

Судом встановлено, що позивач постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2015 року ВП №47767337 не отримував у визначені законодавством строки, тому позбавлений можливості добровільного виконання рішення суду.

Оскільки, постанова від 16 червня 2015 року ВП №47767337 про стягнення з позивача суми виконавчого збору не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", є протиправною і підлягає скасуванню, то і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 червня 2015 року ВП №47767337 та постанови про арешт коштів боржника від 16 червня 2015 року ВП №47767337 також повинні бути скасовані.

Стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду, суд звертає увагу на наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби встановлені у статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримував оскаржувані постанови відповідача від 16 червня 2015 року ВП №47767337, а ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 21 липня 2015 року, а тому суд вважає, що адміністративний позов подано з дотриманням строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних постанов від 16 червня 2015 року ВП №47767337 з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Малого приватного виробничо-впроваджувального підприємства "Гермес" підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Малого приватного виробничо-впроваджувального підприємства "Гермес" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення суми виконавчого збору від 16 червня 2015 року ВП №47767337.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 червня 2015 року ВП №47767337.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 16 червня 2015 року ВП №47767337.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Малого приватного виробничо-впроваджувального підприємства "Гермес" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 219,24 грн. (двісті дев'ятнадцять гривень двадцять чотири копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов