Справа № 824/1471/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/1471/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Бестком" до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Бестком" (далі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16 січня 2015 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що працівниками ДПІ у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області з 22 грудня 2014 року по 30 грудня 2014 року проведено документальну позапланову перевірку приватного підприємства "Бестком" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у TOB "Єлізія" за період квітень, липень 2013 року, квітень 2014 року та їх подальшого руху. За результатами перевірки складено акт № 1/24-12-22-02-12/32027222 від 05 січня 2015 року.

На підставі акту перевірки 16 січня 2015 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1483227,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 8988818,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 494409,00 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, просить визнати його протиправним та скасувати, посилаючись на наступні обставини.

Вказує, що основним документом, на підставі якого відповідачем було зроблено висновок про відсутність реальності проведення господарської операції це податкова інформація ДПІ у Печерському районі про неможливість проведення зустрічної звірки.

Вказані дії, стверджує позивач, суперечать Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 27 грудня 2010 року та Методичним рекомендаціям щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації №236 від 22 квітня 2011 року. Так, вказує позивач, в порушення форми податковий орган замість констатації відповідним документом відсутності субєкта господарювання за юридичною адресою робить висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій.

Окрім того, фактичне виконання договору поставки товарів №БК-0000022 від 18.04.2013 року, укладеного між ТОВ "Єлізія" та ПП "Бестком" підтверджується первинними документами. ТОВ "Єлізія", як стверджує позивач, на момент здійснення з позивачем господарських операцій було зареєстроване в якості юридичної особи, являлось платником податку на додану вартість, що підтверджувалося інформацією на офіційному сайті податкового органу. Отже, наполягає позивач, з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з ТОВ "Єлізія".

Щодо висновків відповідача про відсутність у позивача журналу довіреностей на отримання ТМЦ, актів прийому-передач товарів, товаротранспортних накладних, позивач пояснив, що факт прийому-передачі придбаного товару від ТОВ "Єлізія" до ПП "Бестком" підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, які описані в акті перевірки, транспортування товару не проводилося, оскільки ТОВ "Єлізія" орендувало у ПП "Бестком" складське приміщення згідно договору суборенди. Також, згідно договору поставки товарів №БК-0000022 від 18.04.2013 року поставка товару здійснюється за рахунок ТОВ "Єлізія", транспортні витрати включаються в ціну товару.

У звязку з вище викладеним, позивач вважає хибними висновки, зафіксовані в акті перевірки №1/24-12-22-02-12/32027222 від 05 січня 2015 року, а прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення № від 16 січня 2015 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких повідомив, що ні до перевірки, ні під час адміністративного оскарження ПП "Бестком" податкового повідомлення-рішення не було представлено підтверджуючих документів (наказів про відрядження, посвідчення про відрядження, авансових звітів, проїздних квитків), які засвідчують факт перебування директора ПП "Бестком" ОСОБА_5 в квітні 2013 року у м.Києві, де було складено та підписано договір поставки товарів.

Окрім того, вказує, що перевіркою встановлено, що на всіх видаткових накладних не зазначені посади та прізвища відповідальних осіб, що є порушенням п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 через відсутність таких обовязкових реквізитів, як прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції. Також, не представлено перевірці журнал довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Зазначив, що ДПІ у Печерському районі м. Києва листом від 14.11.2014 року направлено до ДПІ у м. Чернівцях податкову інформація щодо господарських відносин ТОВ "Єлізія" з платниками податків за період з 01.03.2013 по 31.05.2014, де зазначено, що балансова вартість основних доходів товариства станом на 03.12.2013 становить 0 тис.грн., загальна чисельність працюючих на підприємстві складає 1 особа, ТОВ "Єлізія" не знаходиться за юридичною адресою, до перевірки не було надано первинні бухгалтерські та інші документи, що підтверджують господарську діяльність товариства.

Як стверджує відповідач, перевіркою правомірно встановлено відсутність ділової мети у ПП "Бестком", про що свідчить відсутність спрямованості проведених ПП "Бестком" операцій на отримання позитивного економічного ефекту, оскільки підприємство фактично реалізувало продукти харчування тільки на 82127,88 грн., через рік та 7 місяців з дати придбання, решта товару, станом на дату проведення інвентаризації під час проведення попередньої перевірки ПП "Бестком" не реалізовано.

Таким чином, внаслідок не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання товарів у ТОВ "Єлізія", ПП "Бестком" безпідставно віднесено до податкового кредиту податок на додану вартість у сумі 988818 грн.

За наведених вище обставин, відповідач вважає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 24.12.2014 року по 30.12.2014 року Державною податковою інспекцією у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області проведена документальна позапланова перевірка приватного підприємства "Бестком" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у TOB "Єлізія" за квітень, липень 2013 року, квітень 2014 року та їх подальшого руху.

За підсумками проведеної перевірки складено Акт № 1/24-12-22-02-12/32027222 від 05 січня 2015 року.

На підставі Акту № 1/24-12-22-02-12/32027222 від 05 січня 2015 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1483227,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 8988818,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 494409,00 грн. за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями).

Приймаючи податкове повідомлення-рішення № відповідач виходив з висновків, викладених в Акті перевірки, зокрема, відсутність підтверджуючих документів (наказів про відрядження, посвідчення про відрядження, авансових звітів та ін.), які засвідчують факт перебування директора ПП "Бестком" ОСОБА_5 в квітні 2013 року у м.Києві, де було складено і підписано договір поставки товарів в ТОВ "Єлізія"; не відповідність видаткових накладних п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88; не надано Журнал довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей; податкова інформація ДПІ у Печерському районі щодо господарських відносин ТОВ "Єлізія" із платниками податків за період з 01.03.2013 по 31.05.2014, де зазначено, що ТОВ "Єлізія" не знаходиться за юридичною адресою, до перевірки не було надано первинні документи бухгалтерські та інші документи, що підтверджують господарську діяльність товариства; не надано товарно-транспотні накладні чи інші документи, що можуть підтвердити факт фізичного переміщення в квітні 2013 року продуктів харчування від ТОВ "Єлізія" з м. Київ до ПП "Бестком" м. Чернівці.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України передбачає, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми свідчать, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження розрахунковими, платіжними та первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім цього, згідно пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно статті 198.2 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В силу пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (стаття 3 Господарського кодексу України).

Таким чином, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

На переконання суду, перевіркою ПП "Бестком" не було достовірно встановлено факту порушення норм законодавства, в результаті чого Державною податковою інспекцією у м.Чернівцях прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1483227,00грн., в т.ч. за основним платежем - 8988818,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 494409,00 грн. за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Так, працівниками ДПІ у м. Чернівцях в акті перевірки з посиланням на податкову інформацію ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 13.11.2014 року № 207/26-55-22-08/38545560 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю "Єлізія", , з питань підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.03.2013 року по 31.05.2014 року, зазначено, що відносно TOB "Єлізія" встановлено відсутність підприємства за юридичною адресою, у зв'язку з чим немає змоги встановити наявність майна та трудових ресурсів. Встановлено, що ТОВ "Єлізія" має ознаки фіктивності та не могло здійснювати поставу товарів, а здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім цього, для перевірки не надано акти прийому-передачі, журнал довіреностей на отримання ТМЦ, документи складського обліку щодо переміщення товару та внаслідок цього, зроблено висновок щодо відсутності реалізації товару між даними контрагентами.

Враховуючи наведене, податковими інспекторами зроблено висновок про неможливість підтвердити реальність здійснення операцій між ПП "Бестком" та ТОВ "Єлізія", внаслідок чого встановлено завищення суми податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 988818 грн., в тому числі за квітень 2013 року на суму 13053,00 грн., за липень 2013 року на суму 13518,00 грн., за квітень 2014 року на суму 962247,00грн.

У відповідності до п. 73.5 ст. 73 ПК України - з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначає Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 27 грудня 2010 року (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 2-4 Порядку - зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

Орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.

Згідно пунктів 6, 7 Порядку - у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.

Отже, проведення звірки - це дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, за результатами здійснення яких складається довідка.

При цьому, заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто, спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного здійснення таких дій, не можуть вважатись діями по проведенню зустрічної звірки.

Таким чином, ДПІ у Печерському районі м. Києва зустрічної звірки TOB "Єлізія" не проводило, дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача не здійснювало, відповідні довідки не складалися, про що свідчить податкова інформація від 13.11.2014 року № 207/7/26-55-22-08/38545560 про неможливість проведення зустрічної звірки.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до п. 4.4. Методичних рекомендацій - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу ДПС забезпечує проведення такої звірки. Акт про неможливість проведення зустрічної звірки складається за формою визначеною у додатку 3 до Методичних рекомендацій.

Проте, зміст податкової інформації № 207/7/26-55-22-08/38545560 від 13.11.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки не відповідає встановленій Методичними рекомендаціями формі. В порушення форми податковий орган замість констатації відсутності суб'єкта господарювання за юридичною адресою робить висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій.

Крім того, за згідно пункту 1.10 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України № 355 від 27 травня 2008 року, п. 74.1 ст. 71, ст. 74 ПК України вбачається, що недостовірна інформація, викладена у висновках акту, може бути внесена відповідачем до існуючих баз даних податкової служби, використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, відмови контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем.

У відповідності до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Пунктами 201.4, 201.6 статті 201 ПК України, встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вказана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), де Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому, необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Єлізія" (продавець) та приватним підприємством "Бестком" (покупець) укладений договір поставки товарів № ДГ-0000005 від 18 квітня 2013 року.

Фактичне виконання зазначеного договору підтверджується первинними документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, платіжними документами тощо.

Крім того, на виконання умов договору поставки позивач реалізував придбаний у TOB "Єлізія" товар ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1), тобто, має місце зв'язок витрат на придбання товарів з господарською діяльністю позивача. Документи, що підтверджують факт здійснення даної господарської операції (податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) досліджувались перевіряючими, зауважень до їх змісту та форми не було.

Зазначені вище документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статті 201 ПК України і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу здійснених господарських операцій, які узгоджуються між собою.

В акті перевірки зазначається, що акти прийому-передачі, журнал довіреностей на отримання ТМЦ, документи складського обліку для перевірки не надано. Тобто, реалізація товару між вищевказаними контрагентами не відбувалася, а здійснювалося лише її документальне оформлення.

Щодо таких висновків, слід зазначити, що факт прийому передачі придбаного товару від ТОВ "Єлізія" до ПП "Бестком" підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, на які містяться посилання в самому акті перевірки.

Транспортування товару на ПП "Бестком" не проводилось, оскільки згідно договору суборенди №БК-0000035 від 01.08.2013 року ТОВ "Єлізія" орендувало у ПП "Бестком" складське приміщення загальною площею 85,2кв.м. (м. Чернівці, вул. Руська, 248-М). На виконання вказаного договору була виписана податкова накладна та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), що відображено в податковій звітності позивача.

Згідно умов договору поставки товарів №БК-0000022 від 18.04.2013 року поставка товару здійснюється за рахунок ТОВ "Єлізія", транспортні витрати включаються в ціну товару.

В ході проведення перевірки було здійснено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та складено акт контрольної перевірки інвентаризації від 26 грудня 2014 року. Проведеною інвентаризацією встановлено, що товар, придбаний у ТОВ "Єлізія" знаходиться в залишках на складі підприємства.

Таким чином, твердження працівників ДПІ, що проводили позапланову перевірку, про відсутність реального характеру господарських операцій між TOB "Єлізія" та ПП "Бестком" є помилковим, що підтверджується первинними документами наданими перевіряючим.

TOB "Єлізія" на момент здійснення позивачем господарських операцій з ним було зареєстроване в якості юридичної особи, являлось платником податку на додану вартість. Інформація про те, що TOB "Єлізія" мало статус платника податку на додану вартість отримана на офіційному сайті центрального податкового органу.

Крім цього, у відповідача немає будь-яких доказів відсутності TOB "Єлізія" за місцезнаходженням під час здійснення діяльності із позивачем.

Отже, з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з TOB "Єлізія".

Під час огляду та дослідження первинних документів, поданих позивачем на підтвердження його взаємовідносин з контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю "Єлізія" - судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного законодавства, отже, такі первинні документи можна вважати належними доказами реальності здійснених господарських операцій позивача.

Водночас, відповідачем ні під час перевірки позивача, ні в ході судового розгляду не спростовано належними доказами факт правомірності складання первинних документів, поданих позивачем в якості підтвердження реальності здійснення господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю "Єлізія".

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що висновки викладені в акті № 1/24-12-22-02-12/32027222 від 05 січня 2015 року є не обґрунтованими, а тому прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення № від 16 січня 2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області № від 16.01.2015 року.

3. Стягнути на користь позивача з Державного бюджету України кошти по оплаті судового збору в розмірі 487,20грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 06 жовтня 2015 р.