Справа № 357/2456/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/2456/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буцмак Ю.Є. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила: визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві щодо не здійснення нарахування та виплати з 01.01.2014 державної пенсії у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною; визнати відмову управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області протиправною; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести з 01.01.2014 перерахунок та виплату пенсії по другій групі інвалідності, встановивши її у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести з 01.01.2014 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством України на відповідний період, відповідно до ст. 50, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області провести з 01.01.2014 перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановивши її у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством України на відповідний період, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус ї соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2015 адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання бездіяльності та відмови протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, залишено без розгляду в частині вимог за період з 01.01.2014 по 12.06.2014 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині залишення позову без розгляду, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивачем був без поважних причин пропущений шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду 13.12.2014, що підтверджується поштовим штампом на конверті (а.с. 15а).

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Доводи апелянта полягають в тому, що позивач скористалась досудовим порядком вирішення спору та отримала відповідь УПФ України у м. Білій Церкві Київської області лише 11.12.2014, а тому, на думку позивача, шестимісячний строк звернення до суду не пропущено.

Вказані доводи апелянта не беруться колегією суддів до уваги, оскільки Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, взагалі не передбачено досудового порядку вирішення спору.

Більш того, оскільки спірні виплати, передбачені ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», недоплата яких є предметом даного спору, мають регулярний щомісячний характер, то шестимісячний строк звернення до суду в даному випадку спливав по закінченню кожного календарного місяця, оскільки саме тоді позивач повинна була дізнаватися про порушення своїх прав та інтересів щодо отримання в повному розмірі зазначених виплат.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як на підставу для незастосовування наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ч. 1 ст. 100 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тобто, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Однак, в даному випадку, державна, додаткова пенсії та пенсія за проживання у зоні радіоактивного забруднення не лише не виплачувалися позивачу, але й не були нараховані.

Право на отримання вказаних виплат у відповідному розмірі відповідачем не визнавалося, що й стало підставою для звернення позивача до суду. За таких обставин необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу додаткової пенсії, підвищення до пенсії та доплати до пенсії за минулий час є визнання права позивача на отримання таких виплат в судовому порядку.

Як раніше зазначалося, позивач має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав в межах шестимісячного строку. Таким чином, оскільки право позивача на отримання додаткової пенсії та доплати до пенсії може бути визнане судом, у відповідності до ст. 99 КАС України, лише з 13.06.2014, то й відповідача може бути зобов'язано виплатити позивачу вказані сумі лише із зазначеної дати.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не застосував до даних правовідносин ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції 13.12.2014 судом першої інстанції вірно залишено позовні вимоги за період з 01.01.2014 по 12.06.2014 без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянтом не доведено жодними доказами правомірність вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.