Справа № 822/3989/13-а
Суддя: Коротких О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

1 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКоротких О.А.,
суддів:Кривенди О.В., Маринченка В,Л.,-

розглянувши заяву Хмельницької митниці ДФС (далі - Митниця) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 2 вересня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міланд» до Митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 2 вересня 2014 року касаційну скаргу товариства задовольнив, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року скасував, залишив в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2013 року якою позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Митниця звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2008 року, 23 серпня 2012 року, 22 січня 2013 року, 17 грудня 2014 року, які, на думку Митниці, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а також копію постанови Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанцій про те, що рішення відповідача про визначення коду товару не відповідає вимогам митного законодавства, оскільки як під час митного оформлення товару або після нього не встановлено порушення правил класифікації товару і відповідач не надав належних та допустимих доказів про неправильну класифікацію товарів позивачем. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товару, оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем не наведено доказів, що митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування основного методу - за ціною договору, не надано письмового розрахунку митної вартості товару за резервним методом.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2008 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23 серпня 2012 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2014 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасував ухвалу апеляційного суду, оскільки ним було порушено норми процесуального права.

Отже в наведених судових рішеннях не розв'язано спір по суті і вони не містять остаточного висновку щодо правильного застосування одних тих самих норм матеріального права, тому братися до уваги не можуть.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2013 року, яка надана на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення господарського суду, погодився з його висновками про те, що при проведенні митного оформлення митниця правомірно не погодилась з кодом товару, визначеним позивачем з тих підстав, що заявлений позивачем товар не відповідав вказаній ним товарній категорії.

Отже, аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

За таких обставин у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Що ж стосується доводів заяви про невідповідність ухвали Вищого адміністративного суду України від 2 вересня 2014 року викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, то колегія суддів також дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження з огляду на таке.

Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» статтю 237 КАС, яка установлювала підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, викладено у новій редакції, якою серед іншого до таких підстав додатково віднесено невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (пункт 5 частини першої статті 237 КАС). Зазначений Закон набрав чинності 28 березня 2015 року.

Таким чином перегляду Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС, підлягають лише ті рішення суду касаційної інстанції, які ухвалені цим судом після набрання чинності вищевказаним законом, тобто після 28 березня 2015 року.

Отже, ухвала Вищого адміністративного суду України від 2 вересня 2014 року не може бути переглянута Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міланд» до Хмельницької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії за заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 2 вересня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.А. Коротких

Судді: О.В. Кривенда

В.Л. Маринченко