Справа № 824/2260/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/2260/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.;

за участю секретаря судового засідання Жураковської Ю.М.;

сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідач - не зявився,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Кіцманської обєднаної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Чернівецькій області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості.

встановив:

Кіцманська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) податковий борг по єдиному податку в сумі 8274,33 грн.

В обґрунтування позову позивач вказував, що за відповідачем обліковується заборгованість із сплати єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 8274,33 грн. Оскільки, заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення від 23.09.2015 р. (а.с. 26).

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи приписи ст. 128 КАС України, суд вважає, що неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення і приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (59308, Чернівецька обл., Кіцманський район, село Кліводин, вул. Центральна, будинок 24, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.07.1993 р. взятий на облік в органах державної фіскальної служби, як платник податків 08.07.1993 р. (а.с. 6-7, 8).

На підставі заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 12.09.2011 р. та глави І розділу XIV Податкового кодексу України, відповідача переведено на спрощену систему оподаткування з жовтня 2011 р. Відповідно до поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2011 рік, заявлений вид діяльності на спрощеній системі оподаткування рослинництво, вирощування та реалізації сільськогосподарської продукції, вирощування та реалізація сільськогосподарської продукції, надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту (а.с. 9).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України).

Згідно п.п.10.1.2. п.10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.175 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Ставка єдиного податку для другої групи платників дорівнює у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем обрана ставка єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати: в 2013 р. - 229,40 грн. (1147,00 грн. х 20%).

Судом встановлено, що відповідач зобов'язання по сплаті єдиного податку за 2013 р. належним чином не виконував, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 2752,80 грн. (12 х 229,40 грн.). Вказана обставина підтверджується зворотнім боком облікової картки платника (а.с. 10, 30).

Відповідно до ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.1, 49.3 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем самостійно визначено в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця суми єдиного податку, які підлягають сплаті до бюджету за підсумками поточних звітних (податкових) періодів за 2012 р. в сумі 20994,15 грн. та за 2013 р. в сумі 2512,50 грн. (а.с. 11-12, 13-14).

Як вбачається із зворотного боку облікової картки платника (відповідача),позивачем 20.02.2013 р. та 26.03.2014 р. частково сплачено податкове зобовязання з єдиного податку відповідно в сумі 16000,00 грн. та 2000,00 грн.

Відповідно до пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Стаття 129 ПК України передбачає, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пеня, визначена пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із порушенням відповідачем строків погашення грошового зобов'язання з єдиного податку позивачем нараховано пеню у розмірі 18,44 грн. Вказана обставина підтверджується зворотнім боком облікової картки платника (а.с. 10, 30).

Доказів оскарження нарахованої пені сторонами до суду не надано.

Таким чином, враховуючи часткову переплату на початок 2013 р. в сумі 3,56 грн., податковий борг з єдиного податку фізичних осіб-підприємців відповідача складає 8274,33 грн. ((20994,15 грн. + 2512,50 грн. + 2752,80 грн. + 18,44 грн.) (16000,00 грн. + 2000,00 грн. + 3,56 грн.)).

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що 01.10.2013 р. відповідачем отримано податкову вимогу форми "Ф" № 228-17, що підтверджується його підписом (а.с. 15).

Оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася (збільшилась), але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога позивачем додатково не надсилалася.

У відповідності до п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав належні та допустимі докази відсутності або погашення ним в добровільному порядку податкового боргу в сумі 8274,33 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог податкового законодавства щодо сплати податкових зобовязань та вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 71, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг по єдиному податку в сумі 8274,33 грн.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст складено та підписано судом 12 жовтня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький