Справа № 804/19878/14
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1,
до відповідача ОСОБА_2 Дніпропетровської області,
про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення.
Обставини справи: ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Дніпропетровської області про:
- визнання неправомірними дії Держави України в особі ОСОБА_2 Дніпропетровської області, яка не видала позивачу направлення на МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності у процентах та не видала постанову про відмову в порушенні кримінальної справи;
- зобовязання Державу Україна в особі ОСОБА_2 Дніпропетровської області надати належну відповідь ОСОБА_1 на скаргу від 12.11.2014р., в частині щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_3 районної прокуратури м.Кривий Ріг;
- зобовязання Державу Україна в особі ОСОБА_2 Дніпропетровської області видати позивачу направлення на МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності у процентах та видати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_4;
- визнання незаконною бездіяльність Держави Україна в особі ОСОБА_2 Дніпропетровської області в частині ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 12.11.2014р. щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_3 районної прокуратури м.Кривий Ріг;
- стягнення з відповідача на користь позивача витрати, які він поніс і які повязані з витратами на копіювання, друк, папір, поїздки та поштові послуги, і у звязку з провадженнями у національних судах та державних установах у сумі 250,00 грн.;
- стягнення за рахунок державного бюджету на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, у найменший термін, діями Держави Україна в особі ОСОБА_2 Дніпропетровської області в сумі 8000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 Дніпропетровської області не розглянуто та не вжито заходів за скаргою від 12.11.2014р., внаслідок чого позивач позбавлений можливості відстоювати та захищати свої права, свободи та інтереси. Крім того позивач зазначає, що протиправними діями та бездіяльністю йому нанесена моральна шкода.
Відповідач проти позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що звернення позивача від 12.11.2014р., відповідно до положень ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», направлено до прокуратури м.Кривого Рогу для вирішення по суті, про що повідомлено заявнику шляхом направлення супровідного листа №19р від 11.11.2014р. Крім того зазначив, що заявником до жодного звернення не долучено акти про нещасний випадок на виробництві, розслідування професійного захворювання, висновку спеціалізованого медичного закладу про професійний характер захворювання, порядок видачі направлення для проведення медико-соціальної експертизи та форма такого направлення не визначені жодним нормативним документом. Діючим на час винесення спірної постанови законодавством не передбачалося направлення копій таких постанов заінтересованим особам, копії таких постанов могли бути видані заінтересованій особі, виключно органом який її видав, а також про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди. 20.08.2015р. надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, суд-
Згідно з частиною 1 статтю 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 19 Конституції України зобовязує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані в Законі України «Про звернення громадян» (далі - ОСОБА_5 №393). ОСОБА_5 забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ст. 3 ОСОБА_5 №393).
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду (ст.7 ОСОБА_5 №393).
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання (ст.20 Закону №393).
Листом вих.№19-р від 19.11.2014р. ОСОБА_2 Дніпропетровської області направила звернення ОСОБА_1 від 12.11.2014р. до Прокурора м.Кривого Рогу для розгляду відповідно до вимог чинного законодавства, про що також повідомлено ОСОБА_1
Однак позивач, отримавши лист ОСОБА_2 Дніпропетровської області вих.№19-р від 19.11.2014р., вважає, що ненадання запитуваних документів перешкоджає йому відстояти та захистити його права, свободи та інтереси та відповідно відповідачем залишено без уваги факт отримання травми, від посадової особи, при здійсненні ним трудових обовязків.
Відповідно до ст.16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Зі змісту скарги від 12.11.2014р. вбачається, що це звернення є зокрема, повідомленням про порушення, як на думку заявника, вимог чинного законодавства з боку посадових осіб Жовтневого району м.Кривого Рогу, допущені під час розгляду раніше поданих заяв ОСОБА_1, з вимогами щодо вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наданням постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і направлення на МСЕК, тобто вимогами про поновлення прав і захисту законних інтересів заявника.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.15 Закону України «Про прокуратуру» (тут і надалі ОСОБА_5 №1789, в редакції чинній станом на 19.11.2014р.) ОСОБА_6 прокурор України відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.
З метою забезпечення виконання вимог Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про статус народного депутата України», «Про статус депутатів місцевих рад», вдосконалення правозахисної діяльності органів прокуратури щодо розгляду та вирішення заяв, скарг і пропозицій, ОСОБА_6 прокурором України прийнято наказ «Про організацію роботи з розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України» №9гн від 21.06.2011р., яким затверджено Інструкцію про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (тут і надалі Інструкція №9гн, в редакції чинній станом на 19.11.2014р.).
Відповідно до п.3.2 та п.3.3 Інструкції №9гн за кожним зверненням в прокуратурах усіх рівнів може бути виконана одна з таких дій:
- прийнято до розгляду;
- передано на вирішення до підпорядкованої прокуратури;
- направлено до іншого відомства;
- приєднано до скарги, що раніше надійшла, або до матеріалів кримінальної справи.
Звернення громадян, службових та інших осіб у 5-денний строк направляються за належністю з одночасним повідомленням про це заявників оперативними працівниками управління розгляду звернень та прийому громадян ОСОБА_6 прокуратури України, галузевих відділів обласних і прирівняних до них прокуратур, міськими, районними, міжрайонними прокурорами та їх заступниками.
Частиною 4 ст.16 Закону №1789 передбачалося, що Прокурори міст з районним поділом здійснюють загальне керівництво підпорядкованими районними прокуратурами і контроль за їх діяльністю, вносять прокурору вищого рівня пропозиції про зміну штатної чисельності підпорядкованих прокуратур, присвоєння класних чинів працівникам цих прокуратур, їх заохочення та накладення на них стягнень.
З метою визначення функціональних повноважень прокуратур міст з районним поділом щодо керівництва прокуратурами районів у містах, розмежування їх компетенції та забезпечення ефективного впливу на зміцнення законності і правопорядку, керуючись статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», 11.07.2012р. ОСОБА_6 прокуратурою України прийнято наказ №1/2гн «Про особливості організації роботи прокуратур міст з районним поділом» (далі наказ №1/2гн), відповідно до п.1 якого, наказано прокурорам міст з районним поділом здійснювати загальне керівництво прокуратурами районів у містах і контроль за їх діяльністю, не допускаючи підміни підпорядкованих прокуратур та дублювання їх функцій.
Підпунктом 3.10 п.3 наказу №1/2гн установлено, що прокурори міст з районним поділом вирішують звернення громадян і юридичних осіб, які містять відомості про порушення законів піднаглядними органами, підприємствами, установами і організаціями, їх посадовими особами, а також скарги на рішення чи дії підпорядкованих прокурорів, надсилають їм звернення за належністю для вирішення.
Частиною 3 ст.7 Закону №393 встановлено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Таким чином, враховуючи наявність повноважень у Прокурора м.Кривого Рогу щодо розгляду скарг на рішення чи дії підпорядкованих прокурорів, правомірним є направлення ОСОБА_2 Дніпропетровської області скарги ОСОБА_1 від 12.11.2014р. для розгляду до ОСОБА_2 м.Кривого Рогу за належністю.
В подальшому, ОСОБА_2 м.Кривого Рогу розглянута скарга ОСОБА_1 від 12.11.2014р. та надана відповідь №56-635-14 від 19.12.2014р., згідно якої заявнику повідомлено про те, що Прокуратурою району за вимогою заявника від 24.12.2013р., направлена копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, у звязку з чим відсутні підстави для вжиття заходів прокурорського реагування до службових осіб прокуратури Жовтневого району м.Кривого Рогу. Крім того, розяснено право на оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи до місцевого суду, можливість звернення до лікувально-профілактичного закладу охорони здоровя за місцем мешкання, відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу (постанова КМ України №1317 від 03.12.2009р.), для діагностики організму з метою отримання направлення на МСЕК, та розяснено право оскарження прийнятого рішення до прокурора вищого рівня або до суду, у разі незгоди.
З матеріалів справи також вбачається, що 18.03.2011р. саме старшим дільничним інспектором Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області прийнята постанова (про відмову в порушені кримінальної справи) та листом від 21.03.2011р. вих.№30/163001 ОСОБА_1 повідомлено про відмову в порушені кримінальної справи, про право звернутися до суду в приватному порядку за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень та про право отримати копію постанови про відмову в порушені кримінальної справи, звернувшись до ОСОБА_3 каб.303 з паспортом, та право оскаржити відповідну постанову протягом 7 днів з моменту її отримання.
Крім того, відповідно до п.3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України №1317 від 03.12.2009р., медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Пунктом 1 Переліку закладів охорони здоровя, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України №385 від 28.10.2002р. визначає, що лікувально-профілактичними закладами охорони здоровя є лікарняні заклади, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади.
Отже, Прокуратура Дніпропетровської області не є органом, який приймав постанову про відмову в порушені кримінальної справи від 18.03.2011р. та не є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про визнання неправомірними дій відносно не видачі направлення на МСЕК і постанови про відмову в порушенні кримінальної справи; про зобовязання надати належну відповідь на скаргу від 12.11.2014р., в частині щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_3 районної прокуратури м.Кривий Ріг; про зобовязання видати позивачу направлення на МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності у процентах та видати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_4, та про визнання незаконною бездіяльність в частині ненадання відповіді на скаргу від 12.11.2014р. щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_3 районної прокуратури м.Кривий Ріг та, як наслідок, необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини (ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р. шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи (п.2).
Верховний Суд України у пункті 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, необхідною умовою виникнення відповідальності у вигляді обовязку відшкодувати заподіяну майнову і немайнову шкоду є неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду, причинного звязку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вини особи у заподіянні шкоди. Відсутність хоча б однієї з обовязкових складових відповідальності за заподіяння шкоди взагалі виключає її настання.
Проте, в ході розгляду справи судом було встановлено відсутність ознак протиправності в діях та відсутність бездіяльності ОСОБА_2 Дніпропетровської області при розгляді скарги позивача від 12.11.2014р., а також до позову не додані належні доказі, яки б підтверджували понесені позивачем моральні чи фізичні страждання, або втрати немайнового характеру, а також витрати в розмірі 250,00 грн., які повязані з витратами на копіювання, друк, папір, поїздки та поштові послуги, і у звязку з провадженнями у національних судах та державних установах, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_7