Справа № 808/8805/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2015 рокусправа № 808/8805/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. у справі №808/8805/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"

до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2

про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.4. ч.1. ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", щодо винесення постанови від 08.09.2014 р. ВП №30473702, скасувати постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Касас ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.09.2014 р. ВП №30473702 та зобов'язати відповідача з дотриманням вимог законодавства України, належним чином продовжити виконавче провадження ВП №30473702.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства безпідставно винесено постанову від 08.09.2014 р. ВП №30473702 про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки позивач жодним чином не перешкоджав відповідачу проводити виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Зазначає, що авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій здійснюється за власним бажанням позивача, тобто добровільно, оскільки чинне законодавство не містить такого обов'язку стягувача у виконавчому провадження. Крім того, зазначає, що позивач не відмовляв відповідачу в авансуванні витрат на проведення дій з оцінки майна, а лише повідомив, що у зв'язку з тим, що відповідач просить перерахувати кошти безпосередньо на рахунок особи, яка буде за договором проводити оцінку майна, без укладання тристороннього договору між ВДВС-оцінювачем-Банком, таке рішення може бути прийнято виключно центральним офісом Банку.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.4. ч.1. ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", та винесення постанови від 08.09.2014 року ВП №30473702 та скасовано постанову Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.09.2014 р. ВП №30473702. В іншій частині позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що відповідач під час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП 30473702 діяв необґрунтовано та не у відповідності до Конституції України та законів України, що призвело до порушення законних прав та інтересів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 27 грудня 2011 року Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ на підставі заяви позивача та виконавчого напису нотаріуса №1287 від 21.12.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №30473702 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - нежиле приміщення, літ. А2, А3, А15, загальною площею 442,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить іпотекодавцю ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" з метою стягнення заборгованості позичальника ОСОБА_2. за укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №010/17-16/3 від 09.01.2008 р., кредитними договорами №010/17-16/3/2 від 09.01.2008 р. та №010/17-16/3/3 від 09.01.2008 р. у розмірі 1 893 124,02 грн., а також витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 10 000грн.

24 жовтня 2012 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ проведено опис та арешт майна - нежилого приміщення, літ. А2, А3, А15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що складений відповідний акт.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2012 року у зв'язку з недосягненням згоди щодо вартості предмета іпотеки та з метою визначення вартості описаного майна постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ призначено експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_4

12.12.2012 року відповідач звернувся до позивача з листом щодо здійснення авансування витрат на проведення незалежної оцінки предмета іпотеки шляхом перерахунку на депозитний рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ суми 3 500 грн. За результатами даного листа 25.04.2013 Банк здійснив авансування зазначених витрат та перерахував на депозитний рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ вказану суму.

Матеріали справи також свідчать, що Боржник - ОСОБА_2 не погодися із вартістю іпотечного майна, визначеною оцінювачем, у зв'язку з чим відповідно до постанови Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 27.02.2013 проведено рецензування звіту про оцінку майна, яке у подальшому оскаржено боржником до суду.

Постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ 10.09.2013 повторно призначено експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Кравченко М.М. з метою визначення вартості описаного майна.

Матеріалами справи також пітверджується, що 20.09.2013 року відповідач звернувся до позивача з листом про авансування витрат на проведення незалежної оцінки іпотечного майна шляхом перерахунку на депозитний рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ суми 4 008,60 грн. За результатами розгляду листа 18.10.2013 року позивачем проавансовано дані витрати та перераховано на депозитний рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ вказану суму.

Боржник із визначеною вартістю не погодився, у зв'язку з чим відповідно до постанови Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 15.11.2013 проведено рецензування звіту про оцінку майна, яке оскаржено боржником до суду.

12.05.2014 з метою проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_2 постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_4.

04.06.2014 року на адресу позивача надійшов лист Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ щодо здійснення авансування витрат вказаного виконавчого провадження на проведення у виконавчому провадженні суб'єктом оціночної діяльності незалежної оцінки нежилого приміщення ОСОБА_2 у розмірі 3500,00 грн. шляхом сплати безпосередньо на поточний банківський рахунок ФОП ОСОБА_4

Листом від 10.06.2014 р. №140-9-2-00/16154 позивач повідомив відповідача про те, що питання щодо надання згоди на авансування витрат виконавчого провадження, а особливо в разі сплати безпосередньо на рахунки оцінювача без укладання трьохстороннього договору між ВДВС - оцінювачем - Банком, віднесено до компетенції Центрального офісу банку і приймається колегіально уповноваженими особами. Також у вказаному листі відповідача повідомлено, що на даний час питання про авансування витрат Центральним офісом банку не розглянуто (а.с.83).

24.11.2014 р. на адресу позивача надійшла постанова головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ Касас ОСОБА_3 від 08.09.2014 ВП №30473702 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За приписами ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч.2 ст.11 даного Закону).

Пункт 4 частини 2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавчі написи нотаріусів підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Судом встановлено, що предметом виконавчого провадження №30473702 було звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення, літ. А2, А3, А15, загальною площею 442,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить іпотекодавцю ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.1 ст.41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 2 ст.43 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за Угодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

У відповідності до ч.1 ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст.10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі. За результатами оцінки суб'єкт оціночної діяльності складає звіт. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Матеріали справи підтверджують, що 14.05.2014 між замовником - Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ та оцінювачем - ФОП ОСОБА_4 укладено договір №62-14 на проведення незалежної оцінки. Відповідно до п.1.1 договору оцінювач приймає на себе зобов'язання здійснити незалежну оцінку об'єкту нерухомого майна літ. А2, А3, А15, загальною площею 442,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Згідно з п.2.1 договору основною умовою договору про виконання робіт незалежної оцінки є те, що звіт про оцінку майна передається до відділу тільки після повної або часткової (у розмірі не менш ніж 50% від основної вартості послуг) сплати вартості послуг з оцінки майна на п/рахунок ФОП ОСОБА_4

У зв'язку з необхідністю оплати послуг за вищевказаним договором відповідач звернувся до позивача з листом про авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, в якому просив здійснити, авансувати (сплатити) вартість робіт по оцінці нежилого приміщення на р/рахунок суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (р/р НОМЕР_1, в ПАТ "Пумб", м. Донецьк, МФО 334851).

У відповідності до ч.1 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Частиною 2 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Судом встановлено, що в обґрунтування прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідач посилається на п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", а підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало, на думку відповідача, неможливість проведення подальших виконавчих дій у зв'язку з відсутністю з боку позивача заяв з приводу авансування витрат на проведення виконавчих дій, а також відсутність сплати вартості робіт по оцінці арештованого майна.

За приписами п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Вказана норма дає право державному виконавцю повернути виконавчий документ стягувачу, якщо останнім не було здійснено авансування. При цьому необхідна наявність двох обов'язкових умов:

- авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій передбачено Законом України "Про виконавче провадження", у зв'язку з чим є обов'язковим;

- державний виконавець попередив стягувача про наслідки відмови від такого авансування.

За приписами ч.5 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

Згідно зі ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" грошова сума для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини (авансування витрат) вноситься на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що чинне законодавство, зокрема Закон України "Про виконавче провадження", не містить підстав, за яких державний виконавець може запропонувати стягувачу здійснити авансування витрат безпосередньо на р/рахунок суб'єкта оціночної діяльності.

Проте, із змісту листа Орджонікідзевського ВДВС №27/9 від 29.05.2014 щодо авансування витрат, вбачається, що відповідач просить авансувати (сплатити) вартість робіт по оцінці нежилого приміщення на р/рахунок суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (р/р НОМЕР_1, в ПАТ "Пумб", м. Донецьк, МФО 334851) до 10.06.2014 р. (а.с. 81).

З листа-відповіді позивача №140-9-2-00/16-154 від 10.06.2014 р. (а.с. 10) вбачається, що саме у зв'язку з тим, що відповідач просить провести авансування витрат на розрахунковий рахунок суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, а не на депозитні рахунки органу виконавчої служби, позивач позбавлений можливості здійснити авансування витрат, оскільки вирішення такого питання без укладання трьохстороннього договору між ВДВС - оцінювачем - Банком, віднесено до компетенції центрального офісу банку і приймається колегіально уповноваженими особами. Також вказаним листом відповідача було повідомлено, що станом на 10.06.2014 р. питання авансування витрат центральним офісом банку не розглянуто та відповідне рішення не прийнято.

Також слід зазначити, що попередні звернення відповідача щодо авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій шляхом перерахування коштів на депозитні рахунки відповідача (а.с. 14, 18), були позивачем задоволені, авансування здійснено в повному обсязі.

Таким чином суд вірно визначився, що відповідач підчас прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП 30473702 діяв не обґрунтовано та не у відповідності до Конституції України та законів України, що призвело до порушення законних прав та інтересів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача належним чином продовжити виконавче провадження ВП №30473702, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

За встановлених обставин вірним є висновок суду про те, що у разі скасування постанови про повернення виконавчого документу обов'язок у поновленні виконавчого провадження покладений на виконавчий орган в силу закону, а тому додаткове зобов'язання відповідача здійснити таку дію в даному випадку є недоречним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Рішення суду є законним та обґрунтованим. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає; судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. у справі №808/8805/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2015р. у справі №808/8805/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржені згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна