Справа № 809/3159/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/41705/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, третя особа - Професійна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування наказу № 352 о/с від 11 вересня 2013 року та наказу № 1067 від 11 вересня 2013 року, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області № 352 о/с від 11 вересня 2013 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області № 1067 від 11 вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування загальнокримінальних злочинів СУ УМВС України в Івано-Франківській області з 11 вересня 2013 року.

Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_4 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2013 року по 2 липня 2014 року в розмірі 40379,23 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Постанова в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 4250,47 грн. допущена до негайного виконання.

У касаційній скарзі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач порушив процедуру звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ України, визначену Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут) та Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення).

Судами встановлено, що 10 вересня 2013 року т.в.о. першого заступника начальника відділу - начальником слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС України Крамаренко О.А. складено рапорт про відсутність слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області підполковника міліції ОСОБА_4, який згідно з наказом начальника УМВС в Івано-Франківській області №1/8-1049 від 06 вересня 2013 року відряджений до Івано-Франківського МВ УМВС, 9 вересня 2013 року у період з 10 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. на робочому місці, який на телефонні дзвінки не відповідав, на зв'язок з черговою частиною не виходив, про що було складено відповідний акт від 10 вересня 2013 року.

11 вересня 2013 року начальником УМВС в Івано-Франківській області затверджено висновок службового розслідування, за результатами якого за порушення трудової дисципліни ОСОБА_4, яке полягало у відсутності на службі без поважних причин та невиконанні службових обов'язків, порушенні норм КПК України, що виразилось у неналежному розслідуванні кримінальних проваджень, введенні в оману керівництва Івано-Франківського MB УМВС та УМВС та проявленій нещирості під час проведення службового розслідування запропоновано клопотати про звільнення позивача за порушення дисципліни.

Наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області № 1067 від 11 вересня 2013 року ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС СУ УМВС України в Івано-Франківській області за порушення дисципліни, передбаченого підпунктом «є» пункту 64 Положення.

Так, порядок та умови проходження служби в міліції, згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію», регламентуються цим Положенням.

За приписами підпункту «є» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

За змістом пункту 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення Наказом Міністра МВС України N 230 від 12.03.2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція N 230).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України N 1242 від 30.11.2011 "Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади" та з метою вдосконалення документального забезпечення діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС України, дотримання єдиних вимог до оформлення документів Наказом т. в. о. Міністра МВС України N 650 від 27 липня 2012 року затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі Міністерства внутрішніх справ України (далі- Інструкція N 650).

Так, відповідно до Додатку 1 до п. 3.17 Інструкції N 650 та п.п. 2.12, 3.14 Інструкції N 230 на документах, які стали підставою для звільнення ОСОБА_4 з ОВС, зокрема: в акті про невихід на службу від 10 вересня 2013 року, в акті про відмову від дачі пояснень під час службового розслідування від 10 вересня 2013 року, у висновку службового розслідування від 11 вересня 2013 року, у рапорті т.в.о. першого заступника начальника відділу - начальником слідчого відділу Івано-Франківського МВ УМВС, у рапорті в.о. першого заступника начальника відділу - начальника СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області відсутні такі обов'язкові реквізити документів як реєстраційний номер.

Згідно з вимогами п.6.3.2 та п.6.3.3 Інструкції N 230 особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять). Пункт 6.2.2 цієї Інструкції зобов'язує посадову особу при проведенні службового розслідуванням дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування.

Апеляційним судом встановлено, що позивача не було повідомлено ні про службове розслідування, ні з висновками службового розслідування він не був ознайомлений.

Начальник УМВС в Івано-Франківській області звертався в первинну профспілкову організацію атестованих працівників СУ УМВС з поданням про отримання згоди на звільнення зі служби в ОВС позивача, датованим 10 вересня 2013 року. У вказаному поданні міститься посилання на висновок службової перевірки від 13 вересня 2013 року та про допущену позивачем тяганину у прийнятих ним до розслідування 30 кримінальних проваджень. Такий висновок є в матеріалах справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про отримання згоди первинної профспілкової організації атестованих працівників СУ УМВС на звільнення зі служби в ОВС ОСОБА_4 пізніше дати його звільнення.

Судом апеляційної інстанції зроблено вірний висновок, що недотримання порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, позбавило його права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Апеляційний суд правомірно стягнув заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2013 року по 2 липня 2014 року в розмірі 40379,23 грн. відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 499 від 31 грудня 2007 року, а також довідки № 5/479 від 23 вересня 2013 року про середньоденне грошове забезпечення для розрахунку виплат на випадок безробіття.

Рішення апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі грунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало