Справа № 537/245/15-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р.Справа № 537/245/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2015р. по справі № 537/245/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості треті особи Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці , Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області

про визнання протиправним та скасування наказу про призначення допомоги по безробіттю та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

21 травня 2015 року постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання протиправним та скасування наказу про призначення допомоги по безробіттю та зобов'язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Заявниця вказує на той факт, що відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а також Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року №178, період часу, за який ОСОБА_1 отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має зараховуватись до страхового стажу, який враховується при вирішенні питання про призначення допомоги по безробіттю, оскільки в цей період позивачка сплачувала єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з отримуваних нею допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою як така, що шукає роботу.

29 вересня 2014 року наказом №НТ140929 ОСОБА_1 надано статус безробітного на виконання статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" (витяг з наказу - а.с.51).

06 жовтня 2014 року наказом №НТ141006 позивачці призначено допомогу по безробіттю з 06.10.2014 року по 30.09.2015 року та розпочато її виплату (витяг з наказу - а.с.51). Розмір виплачуваної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю склав 544 гривні 00 копійок (а.с.14).

24 листопада 2014 року, не погодившись із розміром призначеної допомоги, позивачка звернулась зі скаргою до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, в якій зазначила, що відповідачем протиправно при обчисленні страхового стажу, а також середньої заробітної плати (доходу) не було враховано період перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також відповідно отримані нею в цей період суми допомоги (а.с.15-16).

25 грудня 2014 року листом №5502 Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості надано відповідь на запит позивачки та роз'яснено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 0,55 місяців, а сума, з якої сплачувались страхові внески - 664 гривні 36 копійок. Позивачці також надіслані витяг з наказів про прийняті рішення та витяг обміну даними з ПФУ про періоди зайнятості та страховий стаж (а.с.12-13).

31 грудня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою, в якій просила перерахувати призначену їй допомогу по безробіттю з урахуванням даних щодо сплати страхових внесків, які містяться у виписці з облікової картки форми ОК-7-з, виданій УПФУ в м. Кременчуці Полтавської області (а.с.19-20).

15 січня 2015 року листом за вих.№96 позивачку повідомлено, що надані у заяві від 31 грудня 2014 року відомості не впливають на визначення страхового стажу для призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з урахуванням норм Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2001 року №1751 (а.с.21).

Вважаючи дії Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості в частині обчислення розміру призначеної допомоги по безробіттю незаконними, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості, обчислюючи спірну допомогу по безробіттю у розмірі 544 гривень, діяв на виконання чинного законодавства, порушень прав позивачки не допустив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 9 Закону України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012 року N 5067-VI (далі - Закон №5067-VI) в редакції, чинній на час звернення позивачки до центру зайнятості з метою працевлаштування, кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом:

1) участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття;

2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства;

3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці;

4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 43 цього Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно частини 2 статті 43 Закону №5067-VI, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

На виконання зазначених вище норм Закону та на підставі відповідної заяви, з 29 вересня 2014 року ОСОБА_1 надано статус безробітного із набуттям відповідних прав і обов'язків, зокрема передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону №5067-VI права на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Так, у відповідності з частиною 1 статті 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 року N 1533-III (далі - Закон №1533-ІІІ) в редакції, чинній на час призначення позивачці допомоги по безробіттю, право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Застрахованою особою в розумінні частини 1 статті 6 вказаного закону є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI).

Зі змісту норм Закону №1533-ІІІ також вбачається, що на розмір призначуваної допомоги по безробіттю впливає в тому числі і такий показник як страховий стаж особи.

За змістом абзаців першого та другого частини 1 статті 21 Закону №1533-ІІІ, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Таким чином, визначальним фактором, який свідчить про отримання особою статусу застрахованої на випадок безробіття та, відповідно, зарахування періоду часу до страхового стажу є сплата відповідного страхового внеску.

З матеріалів справи вбачається та заперечувалось позивачем по справі, що на період з 19.11.2012 року по 21.09.2015 року ОСОБА_1 призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як особі, яка навчається на денному відділенні вищого навчального закладу (а.с.23).

З 01 січня 2011 року правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно пункту 13 частини 1 статті 4 та абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону, в редакціях, що були чинними на період отримання позивачкою допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визнаються платниками єдиного внеску. Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 10, 12, 13 та 14 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

Таким чином, законодавець не ставив в залежність обов'язок щодо сплати єдиного внеску від перебування чи не перебування жінки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, а прямо передбачив, що єдиний внесок в будь-якому випадку сплачується з отримуваної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за рахунок коштів державного бюджету.

Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 14.04.2015 року №7320/06-21 (а.с.83), на виконання норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за ОСОБА_1 на період отримання нею допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку дійсно сплачувався єдиний внесок у розмірі 33,2%, а з 01.04.2014 року - 34,3%. Однак на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття страхові внески не перераховувались.

Вказані обставини свідчать про те, що за ОСОБА_1 дійсно на період отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку відповідно до вимог чинного законодавства сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак з огляду на те, що позивачці вказана державна допомога була призначена та нараховувалась у період навчання в вищому навчальному закладі, з урахуванням норм Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, розподіл отриманих страхових коштів здійснювався уповноваженим органом шляхом їх зарахування на потреби загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, з огляду на той факт, що страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з отриманої ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не вносились, підстав зарахувати період з 19.11.2012 року по 10.09.2014 року до страхового в розумінні статті 21 Закону № 1533-ІІІ відповідач не мав.

Відповідно до вище вказаного, обчислення суми допомоги по безробіттю позивачці здійснювалось згідно частини 2 статті 22 та частини 2 статті 23 Закону №1533-ІІІ у мінімальному розмірі, встановленому постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 12.04.2012 року №327, а саме - 544 гривні, з огляду на те, що страховий стаж ОСОБА_1 становив менше 6 місяців.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості по призначенню ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на той факт, що сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку є підтвердженою та свідчить про наявність підстав для зарахування періоду, за який така допомога нараховувалась, до страхового стажу відповідно до Закону №1533-ІІІ, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду. Зі змісту норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вбачається, що єдиний внесок має характер консолідованого страхового внеску, а його розподіл здійснюється між фондами пропорційно відповідно до розрахунку, складеного на підставі звітності про нарахування єдиного внеску за результатами попереднього року. Таким чином, сплата єдиного внеску не означає його автоматичне зарахування на потреби загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. З огляду на зазначене, а також враховуючи, що страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за ОСОБА_1 у період отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не сплачувались (а.с.83), зарахувати такий період до страхового стажу підстав немає.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2015р. по справі № 537/245/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.