Справа № 2а-15480/11/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 жовтня 2011 року № 2а-15480/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шейко Т.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Шевченківське РУ ГУМВС України в м.Києві
про визнаня дій неправомірними
встановила:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Відповідача, в якому просить:

- визнати дії начальника ВБНОН Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_2 щодо затримання позивача громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_1, 31 травня 2010 року за підозрою у вчиненні правопорушення неправомірними;

- визнати дії начальника ВБНОН Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві по складанню протоколу про затримання 31 травня 2010 року за підозрою у вчиненні правопорушення, громадянина ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_1 неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас слід звернути увагу на те, що органи дізнання, слідства та прокуратури виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції у відповідності до Закону України «Проміліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», Кримінального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 267 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, прокуророві або до суду.

Як вбачається з позовних вимог позивач оскаржує дії відповідача які полягали у вчиненні останнім заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто, предметом оскарження є дії відповідача, повязані із документуванням та складанням протоколу від 31.05.2010 року за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Законодавець чітко визначив юрисдикцію справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене статтею 44 КУпАП, та відніс його згідно зі статтею 221 КУпАП до компетенції місцевих загальних судів, вказавши, що такі справи розглядаються в порядку КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Порушуючи питання протиправності відповідача, позивач фактично ставить питання про оскарження складеного ним протоколу про затримання. Втім, протокол є складовою частиною справи про адміністративне правопорушення, а тому оцінка йому дається лише безпосередньо при її вирішенні.

З огляду на зазначені вище норми, спір щодо правомірності складання протоколу про затримання за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення не є публічно-правовою справою та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

ухвалила:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2.Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі з позовними матеріалами направити позивачу.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву в порядку, визначеному ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко