Справа № 807/3603/14
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Справа № 876/7602/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Нефедоовї А.О.,

представника позивача Мулеса О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.07.2015 року у справі за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення суми податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить суд стягнути суму податкового боргу в розмірі 30048,19 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року позов задоволено повністю.

Дане судове рішення оскаржив відповідач, просить скасувати його та винести нове про відмову в позові в частині стягнення з позивача боргу в сумі 28055,09 грн., оскільки дана сума була самостійно задекларована позивачем помилково.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

За відповідачем рахується податковий борг до бюджету в розмірі 30048,19 грн. по платежах:

- 50 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 28055,09 грн.

- 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» у розмірі 1993,10 грн.

Вказаний податковий борг підтверджується розрахунком податкового боргу та копіями облікових карток платника податків.

Апелянтом обґрунтованість рішення суду про стягнення 1993,10 грн. не заперечується.

Заборгованість по платежу «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 28055,09 грн. виникла на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем 30.07.2013 до Ужгородської МДПІ (Перечинське відділення) було подано податкову декларацію від 30.04.2013 про майновий стан та доходи за 2012 рік, згідно якої самостійно задекларована ним сума податку з доходів фізичних осіб, яка підлягає сплаті до бюджету становить 28055,09 грн.

У рядку 01 податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік відповідачем було зазначено суму нарахованого (виплаченого) доходу в розмірі 166292,29 грн. та суму, яка підлягає сплаті до бюджету, - 28055,09 грн.

Відповідно до рядка 01.07 Податкової декларації дані доходи платником було визначено як «інші доходи».

У рядку 08 Податкової декларації сума загального річного оподатковуваного доходу була визначена платником у розмірі 166292,29 грн. та у рядку 09 - сума податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28055,09 грн.

У рядку 13.01 платником зазначено суму 28855,09 грн., яка підлягає сплаті до бюджету.

30.03.2015 року (в ході розгляду справи судом першої інстанції) відповідачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи (уточнююча), якою уточнюються доходи та зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік.

Суд першої інстанції дав належну оцінку уточнюючій декларації і обґрунтовано зазначив, що у податковій декларації про майновий стан і доходи (уточнюючій) за 2012 рік відповідачем у всіх рядках податкової декларації проставлено прочерки.

Згідно п.50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 793 затверджено форму податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Розділом третім Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (далі - Інструкція № 793) визначено порядок заповнення декларації.

Пунктом 6 Інструкції № 793 визначено, що у розділі VI декларації "Розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок".

У відповідності до пп.1 п.6 Інструкції № 793 у рядку 14 вказується сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягала перерахуванню до бюджету, за даними раніше поданої декларації за звітний податковий період, у якому виявлена помилка.

Підпунктом 2 п.6 Інструкції № 793 передбачено, що у рядку 15 вказується уточнена сума податкових зобов'язань з податку за звітний податковий період, у якому виявлена помилка.

Згідно пп.4 п.6 Інструкції № 793 у рядку 16.02 вказується сума, на яку зменшується податкове зобов'язання з податку у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Рядок 16.02 декларації заповнюється у разі, якщо в результаті виправлення самостійно виявлених помилок виявлено факт завищення податкових зобов'язань (значення рядка 15 декларації менше, ніж значення рядка 14 декларації). У разі заповнення рядка 16.02 декларації значення вказується без знака "-".

Отже є вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач порушив вимоги п.6 Інструкції № 793, а саме: у рядках 14, 15, 16.02 не зазначив суму, яка уточнюється, то подана ним 30.03.2015 податкова декларація про майновий стан і доходи (уточнююча) за 2012 рік, не свідчить про факт виправлення ним самостійно виявлених помилок.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач звертався до начальника Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області із заявою про відстрочення сплати грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб. Листом Ужгородської ОДПІ (Перечинське відділення) від 11.10.2013 № 59/10/1900 підтверджено, що згідно поданої відповідачем заяви розстрочено задеклароване податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 28055,09 грн. терміном на 5 місяців до 25.12.2013. У зв'язку з порушенням платником умов погашення розстроченого грошового зобов'язання договір про надання розстрочки було розірвано.

Вищенаведене свідчить про те, що відповідачу було відомо про вказану заборгованість та вона була ним визнана.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідачу було виставлено податкову вимогу від 05.12.2013 № 25-15 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями. Вказана вимога була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та вручена 07.12.2013.

Згідно пп.20.1.19 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Оскільки підприємцем не вжито достатніх заходів щодо погашення в добровільному порядку узгодженого податкового зобов'язання, то інспекція звернулася до суду щодо примусового стягнення податкового боргу.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

На час розгляду даної адміністративної справи відповідач борг не погасив.

Отже, доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для їх задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі № 807/3603/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 09.10.2015