Справа № 2-а-2559/10
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2010-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2559/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган О.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та після уточнення позовних вимог просила суд поновити пропущений строк звернення до суду, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити їй недоплачену щомісячну соціальну допомогу «Дітям війни» за 2006-2009роки, зобов'язати відповідача в подальшому здійснювати нарахування у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

На обґрунтування позову, зазначила, що вона вийшла на пенсію і їй було призначено пенсію за віком довічно. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» позивачку визнано дитиною війни. Згідно зі ст. 6 вказаного Закону з 1 січня 2006 р. повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Щодо строку звернення до суду, про порушення своїх прав відповідачем щодо виплати у неналежному розмірі доплати до пенсії, як дитині війни дізналась із засобів масової інформації.

До початку судового засідання, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, та просив розглянути справу без участі представника Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді

Згідно до письмових заперечень відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Посилався, що управління ПФУ в м. Кіровограді, як територіальне управління, не має жодного відношення до коштів державного бюджету.

Вважає, що жоден з правових актів, які регулюють дані правовідносини, не покладає обов'язку на органи Пенсійного фонду нарахування та проведення зазначених в позові виплат. Крім цього посилаючись на ст. 100 КАС України, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог за період, що не входить до річного строку звернення до суду визначений ст. 99 КАС України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. У відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-ІУ(далі Закон№2195-ІУ), дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що, позивач є дитиною війни, тобто має право на пільги передбачені Законом №2195 -IV.

У відповідності до ст. ст. 6, 7 вказаного Закону, дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням норм ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З листа відповідача, вбачається, що відмовляючи позивачу у перерахунку та виплаті соціальної допомоги він посилається, що виплати дітям війни у 2006-2007році не проводились, а з 01.01.2008року проводились, відповідно до ЗУ „Про державний бюджет України на 2008рік. До 22.05.2008року, проводилась виплата особам, які мають статус дитини війни в розмірі 10% від прожиткового мінімуму, а починаючи з 22.05.2008року виплата проводиться на підставі КМУ від 28.05.2008р. №530 „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", а саме : з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні. Тобто, з 01.01.2008р. 470грн.(прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність)* 10% = 47грн, з 01.04.2008р. 481* 10=48,10грн., з 01.07.2008р. 482*10=48,20грн. і з 01.10.2008р. 498*10=49,80грн. Вважає, що позивачу, як дитині війни нараховується та виплачується соціальна допомога, відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від

20.12.2005 року №3235-IV, дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від

18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено. Законом України "Про внесення змін до Закону

України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006 року №3367-IV, п.17 ст.77

вказаного Закону виключено, а ст.110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни,

передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року

№2195-IV, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у

першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з

Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною

Радою України та Кабінетом Міністрів відповідних нормативно-правових актів не видавалось і

положення ст.110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в зазначеній

частині не реалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мав правових підстав для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, відповідно Управління Пенсійного фонду України м. Кіровограда не зобов'язане було здійснювати відповідне підвищення пенсії, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із положень Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік», „Про Державний бюджет України на 2009 рік", прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 квітня 2007 року - 406 грн.; з 1 жовтня 2007 року - 411 грн.; у 2008році з 1 січня - 470 грн.; з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн., з 1 листопада 2009 року - 573грн.

Пуктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007" від

19.12.2006року №489-V, дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-IV, на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від

09.07.2006року №6-рп/2007 положення п.12 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", визнанні неконституційними. Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, відповідно до якої Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не має.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що Управління Пенсійного фонду України м. Кіровограда, в строк з січня по 8 липня 2007 року включно, не зобов'язане було виплачувати позивачу пільгу, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити і відповідно суд задовольняє вказану вимогу з 9 липня 2007року по 31 грудня 2007 року включно виходячи з наступного.

Так, у відповідності до частини 3 статті 62 Закону України від 19.12.2006 № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Крім того, згідно ч.2 ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.91 р. №1788-ХП (з наступними змінами та доповненнями) виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Таким чином, відповідач повинен був підвищити пенсію починаючи з 9 липня по 31 грудня 2007 року в наступних розмірах:

*за липень - [(406 грн.+1%) х 30%]: 31 х 23 дня - 123,02 : 31 х 23 = 91,27 грн.;

*за серпень - вересень [(406 грн.+1%) х 30%] х 2 міс. = (410,06 х30%) х 2 = 123,02 х 2 = 246,04 грн.;

*жовтень-грудень [(411 грн. + 1%) х 30%] х 3 = 415,11 грн. х 30% хЗ = 124,53 грн. хЗ - 373,59 грн.

А всього за 2007 рік відповідачу необхідно було донарахувати та виплатити позивачу 710грн. 90коп., оскільки доплата до пенсії, відповідно наданої Управлінням довідки за цей період не проводилась.

Відносно вимоги по виплатам за 2008 рік, то дана вимога також підлягає частковому задоволенню, оскільки правові підстави для її вирішення є аналогічними 2007 року.

Так, підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VI «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України №2195 -IV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підстави для підвищення пенсії за період з січня по 22 травня 2008 року - були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні - березні 2008 року на 47 грн., щомісячно (10% від 470 грн. - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в квітні на 48,10 грн., тому позовні вимоги за цей період - не підлягають задоволенню.

Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» N 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IV в новій редакції.

Таким чином, відновлено дію ст. 6 Закону України №2195-IV.

Ст. 58 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Тобто, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в наступних розмірах:

*травень - (481 грн. х 30%) : 31 х 10= 144,3 : 31 х 10 = 46,55 грн.; -червень- 481грн. х30% = 144,3 грн.;

*липень - вересень (482 грн. х 30%) х 3 міс. = 144,6 х 3 = 433,80 грн.;

*жовтень-грудень (498 грн. х 30%) хЗ міс. = 149,40 х 3 = 448,2 грн.

А всього за 2008 рік необхідно було нарахувати та виплатити - 1072,85грн. Тому, відповідачу при перерахунку та донарахуванні пенсії позивачу за вказаний період, потрібно вирахувати вже отриману ним надбавку до пенсії, як дитина війни ( з 01.05.2008р.-48.10грн., з 01.07.2008р.-48.20грн., з 01.10.2008р.і до кінця 2008року-49.80грн).

В межах позовних вимог та наданих доказів, підлягає задоволенню вимога за період з 01.01.2009року по 31.08.2009р.

До 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність становив - 498 гривень.

Статтею 54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-VI від 26.12.2008 встановлено, що з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність - 573 гривні.

Таким чином, оскільки позиція відповідача на час завершення розгляду справи не змінилась, то позов підлягає задоволенню за період з 01.01.2009року по 31.12.2009року включно, що стосується перерахунку та виплати доплати до пенсії.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням вже виплачених коштів за 2009 рік в наступних розмірах: січень- жовтень (498 грн. х 30%) х10міс.= 1494 грн. листопад - грудень (573 грн.х30% )х2 = 343 грн.80 коп., а всього 1837 грн.80 коп.

Тому, відповідачу при перерахунку та донарахуванні пенсії позивачу за вказаний період, потрібно вирахувати вже отриману ним надбавку до пенсії, як дитині війни по 49 грн.80 коп щомісячно за період з 1 січня по 31 грудня 2009 року.

Відповідно до п.1, п.З, п.15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Зважаючи на те, що суд не вправі виконувати функції суб'єкта владних повноважень, покладені на нього законом, та питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд визнав необхідним зобов'язати управління Пенсійного фонду України м. Кіровограда, здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 року, а також з Оісічня 2009 по З1серпня 2009 року включно, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та здійснити її виплату.

Що стосується заперечень відповідача, то реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Щодо вимоги про відновлення пропущеного строку для звернення за захистом порушених свобод та інтересів то суд вважає за можливе задовольнити вказану вимогу, оскільки заперечення відповідача щодо пропуску позивачем річного строку звернення за судовим захистом - є недостатніми та непереконливими, так як зверненню позивача до суду поза межами визначеного Законом річного строку також сприяла і дії самого відповідача по справі, яким не було вжито будь яких дій, направлених на надання належної соціальної підтримки та відповідної інформації у період коли були відновлені права позивача на отримання законодавчо встановлених сум доплати до пенсії.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади -Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, є всі підстави вважати, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Тому, беручи до уваги похилий вік позивача та встановлені у 2007р., 2008р., 2009р. на законодавчому рівні обмеження її прав, а також позицію відповідача щодо предмету спору, тобто впевненість про відсутність у нього обов'язку призначати, нараховувати та виплачувати визначене ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. підвищення до пенсії позивача незважаючи на вищезазначені Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 року і проявлені відповідачем протиправні дії пов'язані з не нарахуванням позивачу 30% доплати до пенсії, суд визнає наведені у позові обґрунтування причин пропуску строку звернення позивача до суду поважними, що є підставою до поновлення строку звернення до суду.

Вимога щодо зобов'язання відповідача в подальшу нараховувати щомісячну виплату у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком не підлягає задоволенню, оскільки позивач ставить питання відновлення можливо порушених прав у майбутньому, що суперечить ст.2 КАС України і не підкріплена відповідними доказами.

Не зважаючи, що у позові відсутня вимога щодо визнання дій або бездіяльності відповідача, суд виходячи зі змісту статті 2 КАС України, та враховуючи існуючу практику, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог вирішивши це питання.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, оскільки достеменно встановлена протиправні дії відповідача, пов'язані з не нарахуванням та виплатою позивачу в повному розмірі щомісячної допомоги „дітям війни", за період з 09 липня

2007року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31.12.2009 року, що є підставою до задоволення позову відносно зобов'язання відповідача здійснення перерахунку та виплати зазначеної допомоги з урахуванням 30% від щомісячної соціальної допомоги, у відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня. 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31.08.

2008року, з 01 січня 2009 року по грудень 2009 року включно.

2009

На підставі ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.1, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-IV (із змінами та доповненнями), ч.4 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII, ст.28 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1, ст.58, п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року №489-V, пп.2 п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI, Статті 54 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-VI від 26.12.2008 року, рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, та керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 94, 105, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, порушених бездіяльністю Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді пов'язаних з ненархуванням та невиплатою ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008р. включно, з 01 січня 2009 року по 31.12.2009 року включно.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року включно, за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно таз 01 січня 2009 року по 31.12.2009 року включно з урахуванням розміру фактично щомісячно виплаченої пенсії у цей період.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1грн. 12 коп.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3