Справа № 9935/11/2070
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2011-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

29.08.2011р. справа № 2а- 9935/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Алексєєнко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ФОП ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції в Харківській області
проскасування рішення, -

встановив:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати постанову відповідача, Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, ВП №27693062 від 20.07.2011р. про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач указала, що з 01.01.2011р. абз.2 ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратив чинність, а відтак, відсутні правові підстави для прийняття органом державної виконавчої служби України рішення про відкриття виконавчого провадження за вимогою територіального органу ПФУ України як виконавчого документа. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд ухвалити рішення про задоволення позову. Також до суду була надана заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, Відділ державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, з поданим позовом не погодився.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач указав, що згідно з Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" у територіальних органів ПФУ залишились повноваження по стягненню заборгованості платників внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, котра існувала станом на 31.12.2010р., а також на застосування до платників внесків міри юридичної відповідальності за порушення, що були вчинені до 31.12.2010р., відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Також до суду було надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу розгляду адміністративним судом справ, предметом яких є рішення, дії, бездіяльність державної виконавчої служби унормовані ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.3 ст.181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Аналізуючи приписи Закону України "Про державну виконавчу службу в Україні" та Закону України "Про виконавче провадження", суд доходить висновку, що повноваження державного виконавця є невід'ємно похідними від повноважень органу державної виконавчої служби, з яким цей виконавець перебуває у трудових правовідносинах, а відтак здійснюючи дії по виконанню судових рішень (рішень інших органів або осіб), державний виконавець фактично діє від імені цього органу.

Таким чином, спірні правовідносини склались між позивачем і відповідачем, ВДВС Первомайського МРУЮ в Харківській області, а відтак, правових підстав для залучення у справі як відповідача державного виконавця, який у спірних правовідносинах діяв від імені органу державної виконавчої служби України, немає.

За матеріалами справи, 19.07.2011 р. до органу державної виконавчої служби України надійшла заява УПФУ в Первомайському районі Харківської області стосовно відкриття виконавчого провадження звиконання вимоги згаданого територіального органу ПФУ від 05.11.2010р. №Ф220.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що відсутні фактичні дані, котрі б засвідчували оскарження вказаної вимоги в судовому або позасудовому порядку.

Довід позивача про втрату згаданим рішенням субєкта владних повноважень юридичної дії у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" підлягає відхиленню як неспроможний, позаяк приписи означеного акту законодавства не містять такого юридичного наслідку.

Окрім того, на противагу викладеним в позові доводам суд зауважує, що відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється (абз.5 п.7); на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом (абз.6 п.7).

З положень наведеної норми закону чітко слідує, що за порушення пенсійного законодавства, які були вчинені суб'єктами права до 01.01.2011р., юридична відповідальність застосовується за правилами законодавчих актів, що були чинними на момент скоєння правопорушення, тобто за правилами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а на період до повного стягнення штрафів та пені (що процедурно охоплює собою також і етап винесення рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій та пені) за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом, тобто і повноваження на застосування фінансових санкцій.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що в силу п.8 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до переліку виконавчих документів, які підлягають виконанню виконавчою службою законодавцем віднесено і рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу.

Частиною 3 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент винесення вимоги від 05.11.2010р.) було передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Аналізуючи положення наведених норм закону, суд доходить до висновку, що вимога територіального органу ПФУ про сплату недоїмки віднесена законодавцем до переліку виконавчих документів, а тому підлягає виконанню органами державної виконавчої служби України, адже такий обов'язок покладений на згадані органи законом.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Оглянувши вимогу територіального органу ПФУ від 05.11.2010р., суд відзначає, що оглянутий виконавчий документ не має недоліків, які б об'єктивно унеможливлювали відкриття виконавчого провадження.

За правилом ч.1 ст.25 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З наявних у справі документів слідує, що на підставі вимоги УПФУ в Первомайському районі Харківської області від 05.11.2010р. відповідачем 20.07.2011р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №27693062.

Випадки, коли державний виконавець приймає рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження, визначені законодавцем у ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить висновку про відсутність в матеріалах справи фактичних даних, які б засвідчували існування у спірних правовідносинах визначених ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для прийняття державним виконавцем рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Перевіривши обґрунтованість фактичних та юридичних мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірної постанови від 20.07.2011р., суд не знаходить невідповідності цих мотивів вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх добутими по справі доказами, суд наголошує, що дії відповідача по винесенню спірної постанови були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, котрі передбачені законом, спірна постанова задовольняє вимогам ч.3 ст.2 КАС України і за наявності виконавчого документу вимоги територіального органу УПФУ про сплату недоїмки, яка є діючим рішенням субєкта владних повноважень, жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача в публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В ході розгляду справи судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а відтак, позов належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області про скасування рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Сліденко А.В.