Справа № 2а-6634/11/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2011-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2011 року 10:30 № 2а-6634/11/2670

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідачаДержавної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва
провизнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0
суддяОСОБА_2
секретар судового засіданняОСОБА_3
представники:
від позивача:ОСОБА_4 (нотаріальна довіреність від 24.05.2011 р.)
від відповідача:ОСОБА_5 (довіреність № 7/10-021 від 10.01.2011 р.)

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.06.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до відповідача - Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив суд:

- визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0, яким позивачу було збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 57 540, 39 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(із змінами та доповненнями) та п.п.16.3.3, п.п.16.3.6 п.16.3 ст.16 , п.п.«а»п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 р. №889- IV «Про податок з доходів фізичних осіб»(із змінами та доповненнями) щодо заниження позивачем оподаткованого доходу в 2009 р. на суму 324 240, 50 грн. (1-3 кв.) та в 2010 р. (1-3 кв.) на суму 59 362, 09 грн., оскільки, як зазначає позивач, зазначеної суми доходу в загальному розмірі 383 540, 39 грн. він в 2009 р.-2010 р. не отримував.

Представник відповідача позов не визнав, та зазначив, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки, перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(із змінами та доповненнями) та п.п.16.3.3, п.п.16.3.6 п.16.3 ст.16 , п.п.«а»п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 р. №889- IV «Про податок з доходів фізичних осіб»(із змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачем було занижено оподаткований дохід в 2009 р. на суму 324 240, 50 грн. (1-3 кв.) та в 2010 р. (1-3 кв.) на суму 59 362, 09 грн., а отже не сплачено до державного бюджету податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 57 540, 39 грн., зважаючи на що, відповідачем було правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0, яким позивачу донараховано суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 57 540, 39 грн.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2007 р. по 30.09.2010 р., та встановлених в ході перевірки порушень позивачем вимог податкового законодавства України, Державною податковою інспекцією у Святошинському районі м. Києва було складено акт перевірки №102/17-40/НОМЕР_1 від 21.01.2011 р.

Зазначеною перевіркою були встановлені порушення суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1:

- ст.13, ст.14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»та п.п.«а»п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 р. № 889- IV «Про податок з доходів фізичних осіб»щодо заниження валового доходу в 2009 р. (IV кв.) на 32 4240, 50 грн. та в 2010 р.(1-3 кв.) на 59 362, 09грн., що призвело до заниження оподаткованого доходу в 2009 р. на 32 4240, 50грн., в 2010 р. (1-3 кв.) на 59 362, 09 грн. та ненадходження до бюджету податку з доходів фізичних осіб на нагальну суму 57 540, 39 грн.;

- п.п.7.4.1 п.7.4. п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», зважаючи на що, суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 завищено податковий кредит на 85 281, 00 грн., із них: за березень 2010 р. в розмірі 10 084, 00 грн., квітень 2010 р. в розмірі 33 222,00 грн., травень 2010 р. в розмірі 36 292, 00 грн., червень 2010 р. в розмірі 5 583, 00 грн.;

- п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. №168/97-ВР (із змінами та доповненнями), зважаючи на що, суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 85 281, 00 грн., в т.ч. за березень 2010 р. в розмірі 10 084, 00 грн., квітень 2010 р. в розмірі 33 222, 00 грн., травень 2010 р. в розмірі 36 292, 00грн., червень 2010 р. в розмірі 5 583, 00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки №102/17-40/НОМЕР_1 від 21.01.2011 р., відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 03.02.2011 р. № /0, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 106 601, 25 грн., з яких 85 281, 00 грн. - за основним платежем та 21 320, 25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 03.02.2011 р. № /0, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 71 925, 49 грн., з яких (як вказано в рішенні) 45 335, 09 грн. - за основним платежем та 11 333, 77 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової адміністрації у м. Києві.

Рішенням Державної податкової адміністрації у м. Києві від 14.04.2011 р. №550/Л/25-214, яке позивач отримав 18.04.2011 р., скаргу ФОП ОСОБА_1 було частково задоволено:

- скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. № /0;

- скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. № /0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 14 385, 10 грн., та в іншій частині зазначене рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Державної податкової адміністрації у м. Києві від 14.04.2011 р. №550/Л/25-214, позивач звернувся за оскарженням податкового повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. № /0 до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва від 03.02.2011 р. № /0 протиправним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(із змінами та доповненнями) та п.п.16.3.3, п.п.16.3.6 п.16.3 ст.16 , п.п.«а» п.19.1 ст.19 Закону України від 22.05.2003 р. №889- IV «Про податок з доходів фізичних осіб»(із змінами та доповненнями) щодо заниження позивачем оподаткованого доходу в 2009 р. на суму 324 240, 50 грн. (1-3 кв.) та в 2010 р. (1-3 кв.) на суму 59 362, 09 грн., оскільки, як вважає позивач, зазначеної суми доходу в загальному розмірі 383 540, 39 грн. він в 2009 р.-2010 р. не отримував.

Проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

З наявних матеріалів справи, зокрема акту перевірки № 102/17-40/НОМЕР_1 від 21.01.2011 р. та наданих представником відповідача пояснень вбачається, що СПД-ФО ОСОБА_1, згідно з даними обліку доходів та витрат, наданими до перевірки документами за період 01.12.2009 р. по 30.09.2010 р. здійснював діяльність відповідно до визначених кведів: КВЕД 51.18.0 - посередництво в спеціалізованій торгівлі іншими товарами; КВЕД 51.47.9 - оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення; КВЕД 51.90.0 - інші види оптової торгівлі, використовуючи загальну систему оподаткування.

В ході перевірки СПД-ФО ОСОБА_1 за власним підписом була надана довідка про відсутність дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31.12.2010 р., що також не було заперечено представником позивача в судовому засіданні.

Як вбачається з акту перевірки, при проведені перевірки, згідно з наданими первинними документами (виписками з розрахункового рахунку СПД-ФО ОСОБА_1 про рух коштів; накладними на реалізацію та закупівлю товарів; книги обліку доходів та витрат) та порівнянні їх з початковими деклараціями та деклараціями про отримані доходи, перевіркою встановлено, що обсяги поставки перевищують валовий дохід в 2009 р. на 32 4240, 50 грн. та в 2010 р. на 59 362, 09 грн., при відсутності заборгованості контрагентів платнику податків, що призвело до заниження оподаткованого доходу на 383 603,59 грн., (2009 р. - 324 240, 50 грн., 2010 р. 59 362, 09 грн.), а отже позивачем не було сплачено до державного бюджету податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 57 540, 39 грн.

В підтвердження правомірності визначення (донарахування) позивачу податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 57 540, 39 грн. та правомірності винесення оскаржуваного повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0, Державною податковою інспекцією Святошинському районі м. Києва було надано до матеріалів справи копії декларацій про доходи позивача, одержані з 1 січня по 31 грудня 2009 року та з 1 січня по 31 грудня 2010 року, копії декларацій з податку на додану вартість за 12 місяць 2009 р., за 1-6 місяці 2010 року, а також копію книги обліку доходів та витрат СПД-ФО ОСОБА_1, з яких вбачається, що позивачем були самостійно визначені суми податкових зобовязань по податку на додану вартість за 2009 р. - 2010 р., проте суми валового доходу за 2009 р. - 2010 р. не були в повному обсязі включені до декларацій про доходи позивача за 2009 р. - 2010 р.

Зважаючи на викладене, суд не може взяти до уваги посилання позивача на неотримання ним в 2009 р.-2010 р. суми доходу в загальному розмірі 383 540, 39 грн., як на підставу нечинності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0, оскільки зазначена сума валового доходу за 2009 р. - 2010 р., що не була включена позивачем до податкових декларацій про доходи позивача за 2009 р. - 2010 р., підтверджується самостійно визначеними позивачем в податкових деклараціях з податку на додану вартість сумами розрахованого податку за 2009 р. 2010 р.

Відповідно до пункту 22.10 статті 22 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб»(далі також - Закон №889) визнано таким, що втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом зпитань оподаткування фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно з п.п.«з»п.1.3 Закону № 889, дохід з джерелом його походження зУкраїни -будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді, зокрема, доходів від здійснення підприємницької діяльності, а також незалежної професійної діяльності на території України.

Пунктом 1.6 Закону № 889 визначено, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно із цимЗаконом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі оподатковуваний дохід).

Загальний оподатковуваний дохід складається здоходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які піддягають оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваною доходу; доходів, які оподатковую і вся та іншими правилами, визначеними цим Законом.

Підпунктом 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону № 889 передбачено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до п.п.9.12.2 п. 9.12 ст.9 Закону № 889 визначено, що якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно зі ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкт оподаткування у розділах ІІ та ІІІ цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно вимог п.п.54.3.1, п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

З огляду на вказані вище обставини у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, як вбачається з наявних матеріалів справи, а також аналізу податкового законодавства, відповідачем було правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.02.2011 р. №000017140/0, зважаючи на заниження позивачем оподаткованого доходу на 383 603,59 грн., (2009 р. - 324 240, 50 грн., 2010 р. 59 362, 09 грн.), а отже несплати до державного бюджету податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 57 540, 39 грн.

Крім того, порушення позивачем вимог податкового законодавства обєктивно призвели до порушення інтересів держави і суспільства у цілому. У даному випадку йдеться про порушення фінансово-економічних інтересів держави, її бюджетної системи, оскільки відповідно до п.п.19 п.1 ст.2 «Бюджетного кодексу України»від 21.06.2001 р., доходи бюджету складаються з усіх податкових, неподаткових та інших надходжень на безповоротній основі справляння яких передбачено законодавством України.

Податковими надходженнями згідно з п.2 ст.9 вищезазначеного Кодексу, визнаються передбачені податковими законами України загальнодержавні і місцеві податки, збори та інші обов'язкові платежі, згідно з ст. 2 Закону України «Про систему оподаткування»№1251-12 від 25.06.1991 р., під податком слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня, здійснений платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Сукупність податків і зборів до бюджетів та до державних цільових фондів, що справляються у встановленому законами України порядку, становить систему оподаткування, що також захищається Конституцією України, однак порушення позивачем вимог податкового законодавства України, руйнують бюджетну систему держави та систему оподаткування, яка створена в інтересах Держави.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, натомість позивач не надав суду обґрунтованих пояснень та допустимих доказів в їх підтвердження, щодо протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, зважаючи на що, суд дійшов висновку, про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови 24.06.2011 р.