Справа № 2а-4938/11/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2011 року 09:29 № 2а-4938/11/2670

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Київ»

до відповідачів ОСОБА_3 регіональної митниці

Головного управління державного казначейства України у м. Києві

про визнання неправомірними дій, скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 15.11.2010 р., зобовязання вчинити певні дії

Суддя Добрянська Я.І.

Секретар судового засідання Пузій М.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4 (довіреність № б/н від 11.02.2011 р.)

від відповідачів:

ОСОБА_3 регіональної митниці - ОСОБА_5 (довіреність № 40/1-41/428 від 14.01.2011р.)

Головного управління державного казначейства України у м. Києві - не прибув (клопотання про розгляд справи за відсутності представника)

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 16.05.2011 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Київ»звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 регіональної митниці, Головного управління державного казначейства України у м. Києві про визнання неправомірними дій, скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 15.11.2010 р., зобовязання вчинити певні дії.

В судових дебатах представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд:

- скасувати рішення про визначення митної вартості товару №100000006/2010/219678/1 від 15.11.2010 р.

- повернути з Державного бюджету на поточний рахунок позивача ТОВ «ОСОБА_2 Київ»(№4000 в ПАТ "КІБ Креді Агріколь" м. Київ. МФО 300379) надмірно сплачені кошти за митне оформлення товарів у сумі 6272,57 грн. (шість тисяч двісті сімдесят дві гривні 57 коп.) митного збору та 26350,84 грн. (двадцять шість тисяч триста п'ятдесят гривень 84 коп.) податку на додану вартість.

- стягнути з Державного бюджету на користь позивача ТОВ «ОСОБА_2 Київ»документально підтверджений судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 327, 00 грн. (триста двадцять сім гривень 00 коп.) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 3, 40 грн. (три гривні 40 коп.)

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем-1 було неправомірно відмовлено позивачу в прийнятті вантажно-митної декларації та відповідно протиправно винесено рішення про визначення митної вартості товару.

Відповідач-1 проти позову заперечив, зазначивши про правомірність прийняття рішення про визначення митної вартості товару №100000006/2010/219678/1 від 15.11.2010р., зважаючи на неподання позивачем (декларантом) додаткових документів в підтвердження митної вартості товарів, а також наявності сумнівів щодо достовірності відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Відповідач-2 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак до канцелярії суду надійшло клопотання від відповідача-2 про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2010 р. при здійсненні митного оформлення товару (модифікованого крохмалю пшеничного типу Воrcet SPD800 - 20 мішків по 1000 кг., вартістю 410 євро за тону на загальну суму 8 200 євро), що надходив в Україну за контрактом № 26-07/10 від 26.07.2010 р., укладеним між ТОВ «ОСОБА_2 Київ»та компанією "Bochem" (Польща). декларантом позивача - СПД фізичною особою ОСОБА_6 було складено декларацію митної вартості товару № 494404, в якій митну вартість товару було заявлено у розмірі 8 613, 89 Євро.

ОСОБА_3 регіональною митницею не було погоджено розмір митної вартості товару, визначеної декларантом позивача у вантажній митній декларації № 494404 від 15.11.2010 р., у зв'язку з чим було відмовлено в прийнятті вантажно-митної декларації.

15.11.2010 р. ОСОБА_3 регіональною митницею було винесено рішення №100000006/2010/219678/1 про визначення митної вартості товару, а саме модифікованого крохмалю пшеничного типу Воrcet SPD800 - 20 мішків по 1000 кг., одержувач товару - ТОВ «ОСОБА_2 Київ»на загальну суму 12 550, 00 Євро.

Після подання декларантом заяви від 16.11.2010 р. вих. №225 про надання дозволу на подання вантажної митної декларації під гарантійне зобов'язання шляхом сплати до державного бюджету суми податків і зборів, вантажної митної декларації №100000011/2010/494613 від 17.11.2010 р. із збільшеним розміром митної вартості та сплати позивачем за митні послуги, митне оформлення відповідачем-1 було здійснено.

Згідно зі штампом ОСОБА_3 регіональної митниці на вантажній митній декларації № 494613, товар був оформлений 17.11.2010 р., розмір державного мита та податку на додану вартість розрахований і сплачений позивачем до Державного бюджету із розрахунку вартості товару у сумі 12 550, 00 євро, внаслідок чого розмір мита становив 6 778, 90 грн. та ПДВ 28 468, 87 грн.

Позивач вважає дії відповідача-1 щодо відмови у прийнятті вантажно-митної декларації, в якій митну вартість товару було заявлено у розмірі 8 613, 89 Євро протиправними, а відповідно і протиправним прийняття відповідачем-1 рішення про визначення митної вартості товару на загальну суму 12 550, 00 Євро, оскільки як було зазначено позивачем в позовній заяві та наданих суду поясненнях, у вантажно-митній декларації ним було застосовано перший метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, та в підтвердження чого ним були надані необхідні товаросупрвідні документи.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 26.07.2010 № 26-07/10 Позивачем з Фірмою "Bochem" (Польща) за вантажно-митною декларацією від 15.11.2010р. № 100000011/2010/494404 до митного оформлення був заявлений в режимі імпорт - 40 товар: модифікований крохмаль пшеничний типу Воrcet SPD800 - 20 мішків по 1000 кг., вміст крохмалю більше 99 %, країна виробник Польща, вага нетто 20000 кг. Використовується як добавка до сировини при виробництві гіпсокартонних плит фірми «Кнауф».

Митна вартість була заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості (ДМВ-1 № 100000011/2010/494404 від 15.11.2010), тобто за ціною договору товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МКУ), митні органи - є спеціально уповноваженими органами виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до МКУ та інших законів України покладено її безпосереднє здійснення.

Згідно ст. 264 МКУ, заявлена декларантом митна вартість та дані, що стосуються її визначення, повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Системний аналіз норм Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Враховуючи зазначене, а також приписи ст. 11 Митного кодексу України про те, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи, що саме цими органами має виконуватись комплекс завдань, зумовлений цілями та конкретним змістом митної політики, а також напрямками державної діяльності в сфері зовнішньої та внутрішньої політики, питання встановлення митної вартості та її контролю не може бути предметом вирішення будь якого іншого органу, окрім митних органів. Рішення митного органу щодо митної вартості може бути піддано судовому контролю лише на предмет перевірки його вимогам закону та компетенції цього органу.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати до митного органу пакет документів відповідно до п.п. 7-9 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».

Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем було надано документи, перелік яких, зазначений в гр. 44 зазначеної вантажно-митної декларації.

Відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товару, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України.

Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Статтею 265 Митного кодексу України передбачено, що митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

З метою перевірки правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем до митного оформлення, підрозділом митного оформлення було направлено Запит № 494404 від 15.11.2010 до відділу контролю митної вартості (ВКМВ) ОСОБА_3 регіональної митниці.

Згідно з вимогами наказу Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314 «Про затвердження Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації»зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 за № 439/10719, запит може оформлюватись у випадках, передбачених законодавством України, митним органом, чи за результатами перевірки документів та/або митного огляду - до підрозділу, до компетенції якого віднесено або контроль за виконанням вимог товарної номенклатури Митного тарифу України при класифікації товарів для цілей митного оформлення, або контроль за правильністю визначення митної вартості, або перевірку правильності визначення країни походження товарів, у разі:

- вирішення спірних питань правильності класифікації та кодування товарів;

- вирішення спірних питань правильності визначення митної вартості товарів;

- потреби перевірки правильності визначення країни походження товару;

При розгляді запиту відділом контролю митної вартості (ВКМВ) ОСОБА_3 регіональної митниці було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінову інформацію ЄАІС Держмитслужби України на подібні (ідентичні) товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення та встановлено, що митна вартість заявленого до митного оформлення товару була меншою від мінімального рівня вартості таких товарів у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ).

З наданих представником відповідача-1 в судовому засіданні пояснень, митна вартість товарів, що зазначена у рішенні про визначення митної вартості від 15.11.2011 № 100000006/2010/219678/1 визначалась на підставі наступних джерел інформації, а саме:

- Митний Кодекс України від 11.07.02 № 92-ІV;

- цінова база ЄАІС ДМСУ (ВМД № 100000011/0/518824 від 13.10.2010);

- постанова Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»;

- постанова Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів»;

- наказ Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314 «Про затвердження Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.04.05 за № 439/10719;

- наказ Держмитслужби України від 24.06.09 № 602 «Про затвердження Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.07.09 за №669/16685.

Так, відповідно до пункту 26 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 за № 439/10719, посадовою особою відділу митного оформлення було направлено запит до відділу контролю митної вартості ОСОБА_3 регіональної митниці разом з наданими для митного оформлення документами.

Як було зазначено представником відповідача-1 в судовому засіданні, за результатами розгляду направленого запиту, у посадової особи відділу контролю митної вартості митниці виникли обґрунтовані сумніви стосовно заявленої декларантом митної вартості товару у зв'язку з низьким рівнем заявленої митної вартості на підставі:

- порівняння з митною вартістю товарів, що підтверджується інформацією, яка міститься у базі даних єдиної автоматизованої інформаційної системі Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ).

Таким чином, визначення митної вартості зазначеного товару було здійснено відповідачем-1 відповідно до вимог п. 2.2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою КМУ від 09.04.2008 № 339, а саме: було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, інформація по яким міститься у ціновій базі даних пошукового-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системі (ЄАІС) Держмитслужби України.

На підставі зазначеного, митний орган прийняв рішення про неможливість прийняття методу визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються для цілей митної оцінки.

Згідно ст. 264 МКУ у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митного органу»декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту);

- відповідна бухгалтерська документація;

- ліцензійний чи авторський договір (контракт);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару;

- калькуляція фірми - виробника товару;

- копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- сертифікат про походження товару;

- відомості про якісні характеристики товару;

- інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих представником відповідача пояснень, оскільки, заявлена декларантом митна вартість поданого до митного оформлення товару була нижчою від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що містяться в базі цінової інформації ЄАІС ДМСУ, інспектором відділу контролю митної вартості було запропоновано подання додаткових документів згідно з вимогами п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»та було здійснено запис про надання додаткових документів, а саме:

- висновок експертної установи стосовно вартості товару у зв'язку з вичерпанням терміну дії Висновку ДП «Держзовнішінформ»від 05.08.2010 № 9/1148 (термін дії до 05.11.2010 р.);

- прайс-лист фірми-виробника на товар.

Дані вимоги були зазначені у письмовому вигляді на першому аркуші декларацій митної вартості.

З даним переліком додаткових документів декларант ОСОБА_6 ознайомився та вчинив запис: «На даний момент надати всі документи не можемо», поставлено дату, підпис, прізвище.

Зважаючи на відмову декларанта надавати додаткові документи та відповідне погодження з підвищенням митної вартості товарів, про що зроблено відповідний запис на вантажно-митній декларації, на підставі пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», відповідачем-1 було визначено митну вартість товарів на підставі наявних у нього відомостей згідно чинного законодавства України.

Таким чином, за наведених вище умов та за відсутності необхідних документів, якими позивачу можливо було б підтвердити заявлену митну вартість, відповідач-1, відповідно до положень Митного кодексу України, самостійно визначив митну вартість товарів з урахуванням наявних у нього відомостей та виніс рішення про визначення митної вартості товарів від 15.11.2011 № 100000006/2010/219678/1 за резервним методом (ст. 273 МКУ) з використанням вищевказаних джерел інформації.

На підставі зазначеного, митний орган прийняв рішення про неможливість прийняття методу визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються для цілей митної оцінки та здійснив коригування митної вартості товарів, які переміщувалися позивачем через митний кордони України.

Таким чином, метод 1 визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований з причин наведених вище.

Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний наступний метод. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Метод 2 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) застосовується в разі ввезення товарів у відповідний період з однаковими ознаками, а саме:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна походження; - виробник.

Оскільки інформація про фізичні характеристики ідентичних товарів була відсутня, то використання даного методу згідно ст.268 МКУ було неможливим.

Метод 3 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) застосовується в разі ввезення товарів у відповідний період враховуючи такі ознаки:

- якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку;

- країна походження;

- виробник.

Оскільки інформація, яка б відповідала вищезазначеним ознакам була відсутня, то використання даного методу згідно ст.269 МКУ було неможливим.

Отже, методи визначення митної вартості 2, 3 не використовувались у зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості метод 4 (ст. 271 МКУ) не міг бути застосований у зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів та через відсутність основи для віднімання вартості.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання метод 5 згідно із ст. 272 МКУ, не був використаний у зв'язку з тим, що позивачем не були надані документи, на основі яких можливо застосувати даний метод: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до митного кордону України, витрат на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну.

Таким чином, митницею був застосований метод 6, резервний, передбачений ст. 273 МКУ, сумісний з відповідними принципами і положеннями та який базується на VII статті Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, 1994 року (ГАТТ), згідно з якою митна вартість сприймається як дійсна ціна товару - та, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем за умов повної конкуренції відкритого ринку.

Виходячи з вищевикладеного, відділом контролю митної вартості було здійснено митну оцінку із застосуванням резервного методу (ст. 273 МКУ), який передбачає гнучкість у застосуванні попередніх 5 методів та видано оскаржуване Рішення про визначення митної вартості товарів від 15.11.2011 № 100000006/2010/219678/1.

Не погоджуючись із прийнятим митним органом рішенням, позивач скористався правом, наданим наказом Держмитслужби України від 17.03.2008 р. № 230 «Про затвердження Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України» та провів митне оформлення товарів під гарантійні забов'язання шляхом сплати до Державного бюджету суми податків і зборів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом в Рішеннях.

Використання відповідного права позивачем можливо відповідно Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 17.03.08 № 230 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.0308 за № 259/14950, а саме:

- випуск у вільний обіг товарів у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості таких товарів або незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, може бути здійснений на підставі письмового звернення декларанта до митного органу з відповідним проханням. Гарантійні зобов'язання надаються декларантом шляхом сплати до державного бюджету суми податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, або надання гарантії уповноваженого банку.

Так, позивачем було використано можливість щодо випуску у вільний обіг товарів та запропоновано підготувати у зазначений строк додаткові документи.

Відповідно до ст. 264 МКУ, строк дії гарантійних зобов'язань не може перевищувати 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг.

Згідно з наказом Держмитслужби України від № 230, декларант повинен подати митному органу необхідні відомості для підтвердження заявленої митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки.

Митний орган перевіряє надані декларантом відомості, а в разі необхідності вживає додаткових форм контролю, передбачених законодавством. На підставі результатів такої перевірки, але не пізніше 10 днів до завершення строку дії гарантійних зобов'язань митний орган приймає рішення та повідомляє декларанта про можливість/неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом.

Митні органи, відповідно до покладених на них завдань, забезпечують контроль за виконанням законодавства України з питань митної справи й справлянням податків і зборів та інших завдань, покладених на митну службу України.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів проводиться митним органом, що здійснює митне оформлення товарів із застосуванням різних форм митного контролю згідно з положеннями МКУ.

Відповідно до ст. 42 МКУ, під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Митний орган під час митного оформлення товарів здійснює контроль за правильністю визначення їх митної вартості, у тому числі за правильністю обрання та застосування методу такого визначення, повнотою (комплектністю) поданих документів та їх відповідністю вимогам, установленим законодавством.

Суд також звертає увагу, що пунктом 14 Порядку декларування митної вартості товарів № 1766 визначено, що якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 117 Конституції України постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України є обов'язкові до виконання, посадовою особою відповідача-1 на підставі п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 у зв'язку з невиконанням вимог митниці в наданні додаткових документів особою уповноваженою на декларування, було прийнято рішення, щодо визначення митної вартості на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Згідно статті 17 Угоди про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.

Відповідно до ст. 41 МКУ, однією з форм митного контролю є перевірка митними органами системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України.

Доведення достовірності заявленої митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, є безпосереднім обов'язком декларанта.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, з метою запобігання заниження митної вартості і зменшення надходження платежів до Державного бюджету України та за відсутності необхідних документів, якими можливо було б підтвердити заявлену митну вартість, митний орган відповідно до положень Митного кодексу України самостійно визначив митну вартість товару з урахуванням наявних у нього відомостей та виніс Рішення за резервним методом (ст. 273 МКУ) відповідно до джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме:

- Митний Кодекс України від 11.07.02 № 92-ІV;

- цінова база ЄАІС ДМСУ (ВМД № 100000011/0/518824 від 13.10.2010);

- постанова Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження»;

- постанова Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів»;

- наказ Держмитслужби України від 24.06.09 № 602 «Про затвердження Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.07.09 за №669/16685.

Твердження Позивача, що подані ним додаткові документи на підтвердження митної вартості, відповідачем-1 до уваги прийняті не були, не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.

Позивач звернувся до відповідача-1 листом від 09.02.2011 р. № 30 з проханням переглянути рішення про визначення митної вартості товарів від 15.11.2010 р. №100000006/2010/219678/1 проте, підстав для його скасування у відповідача-1 не було зважаючи зокрема на таке.

Документи, що були надані декларантом в якості додаткових, взяті до уваги митним органом, але не могли бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки не відповідають вимогам ст. 264 МКУ.

Так, подана позивачем калькуляція фірми-виробника товару від 28.10.2010 р. не містить інформації про вид сировини, яка використана при виробництві товару, що унеможливлює перевірку заявленої вартості товару.

Стосовно наданого позивачем та зазначеного в позовній заяві експертного висновку ОСОБА_3 торгово-промислової палати від 31.12.2010 р. № Ц-594, суд зауважує, що при митному оформленні товарів разом з іншими джерелами інформації, які використовуються митними органами при визначенні митної вартості, митний орган може також користуватися інформацією спеціалізованих організацій.

При цьому, чинним законодавством не передбачається визначення митної вартості лише на підставі висновків експертних організацій.

Зазначені висновки приймаються в якості орієнтовної довідкової інформації при визначенні митної вартості чи здійсненні митної оцінки. Експерт не може надати висновок по суті правової оцінки рішення ОСОБА_3 регіональної митниці щодо митної вартості товару, як невірному, оскільки це не відноситься до компетенції експерта. Тобто, експертні висновки носять лише інформаційний характер і можуть прийматися митними органами лише до уваги та служити додатковим джерелом інформації для прийняття митними органами рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, наданий експертний висновок ОСОБА_3 торгово-промислової палати від 31.12.2010р. № Ц-594 не містить інформації стосовно аналізу кон'юктури ринку, а також не використовує інших альтернативних джерел цінової інформації та посилається на сайт виробника, на якому відсутня будь-яка цінова інформація, і тому зазначений експертний висновок був прийнятий відповідаче-1 лише в якості інформаційного документу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України з питань митної справи не передбачено здійснення повторного митного оформлення одного і того ж виду товару.

Так, ст. 1 Митного кодексу України визначено, що митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно з статтею 81 МКУ, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 88 цього ж Кодексу на декларанта покладаються обов'язки: здійснювати декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспорті засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Відповідно до статті 90 МКУ, з дозволу митного органу відомості, зазначені у митній декларації, можуть бути змінені чи доповнені, а подана митна декларація відкликана. Зміна, доповнення чи відкликання можуть бути здійснені лише до моменту прийняття митним органом митної декларації до митного оформлення.

Зміна, доповнення та відкликання митної декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не допускаються. Внесення до митної декларації змін чи доповнень, які мають істотне значення для застосування процедур митного контролю щодо товарів і транспортних засобів або впливають на умови оподаткування товарів чи застосування до них заходів нетарифного регулювання, здійснюється шляхом подання митному органу нової митної декларації, якщо це дозволяється відповідно до цього Кодексу.

Посадові особи митних органів не мають права заповнювати митну декларацію, змінювати чи доповнювати відомості, зазначені в митній декларації, за винятком внесення до неї відомостей, що належать до компетенції митних органів.

Згідно пункту 14. Постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію»ВМД, заповнена з підчистками та помилками, для оформлення не приймається. Порядок унесення виправлень у ВМД визначається Державною митною службою.

Відповідно до розділу 5 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.05 № 314 відомості, зазначені у ВМД, можуть бути змінені чи доповнені декларантом лише з дозволу посадової особи митного органу до моменту прийняття цієї ВМД до оформлення. Зміни чи доповнення вносяться декларантом до всіх аркушів ВМД шляхом перекреслення помилкових і зазначення правильних відомостей. Кожна зміна чи доповнення завіряється печаткою декларанта. Одночасно декларантом уносяться зміни (доповнення) до електронної копії ВМД з використанням при цьому програмних продуктів декларанта. Не допускаються більш як три зміни (доповнення) у ВМД (без урахування змін (доповнень), що дублюються (повторюються) на додаткових аркушах ВМД (форма МД-3) унаслідок унесення змін (доповнень) до основного аркуша, а також змін (доповнень) у графах 12, 22, 24, 36, 38, 42, 45, 46, 47 ВМД).

Посадові особи митного органу не мають права з власної ініціативи, за дорученням або проханням декларанта заповнювати ВМД, змінювати чи доповнювати відомості, зазначені в ній і в її електронній копії, за винятком тих граф ВМД, заповнення яких належить до компетенції митних органів. Посадова особа митного органу, яка вчиняє записи та вносить відмітки до ВМД на паперовому носії, повинна внести ці записи та відмітки й до її електронної копії.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх доказів, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, проте як відповідач довів суду правомірність прийнятого ним рішення про визначення митної вартості товару №100000006/2010/219678/1 від 15.11.2010 р., що підтверджується допустимими доказами.

Керуючись статтями 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В позові відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови 20.05.2011 р.