Справа № 2а-464/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-464/11
Головуючий у 1-й інстанції: Зейкан Н.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" листопада 2011 р. м. Житомир

Колегія Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі :

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "16" березня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсій, виплату яких передбачено ст.ст.50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХП "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції яка діяла станом на час звернення із позовом (далі Закон №796).

Зазначав, що він є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання пов"язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до першої категорії, отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону №796. Посилаючись, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам передбаченим цим Законом та на відмову ОСОБА_3 Пенсійного фонду привести їх у відповідність з вимогами Закону, просив суд, зобов"язати відповідача здійснити відповідні донарахування та виплати за період з 22.05.2008 року.

Постановою від 16 березня 2011 року Зарічненський районний суд Рівненської області позов задовольнив. Зобов"язав УПФ України в Зарічненському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплату позивачу державну пенсію за період з 22.05.2008 року в розмірі, визначеному ст.54 Закону №796, щомісячно, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, за той же період, в розмірі, визначеному ст.50 цього ж Закону, щомісячно.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, що фінансування зазначених витрат проводиться виключно за рахунок державного бюджету відповідними розпорядниками бюджетних коштів, а Пенсійний фонд України на включається до Державного бюджету України, тому стягнення даних грошових витрат з управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі є незаконним. Просив скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, є пенсіонеркою, має 2-у групу інвалідності, що пов"язана з Чорнобильською катастрофою, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Зарічненському районі.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В усіх випадках розмір пенсій для інвалідів по Ш групи інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам 3-ї групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсі тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

В той же час, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за період з 22.05.2008року по 20.08.2010року, не врахувавши шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ст.ст.2,3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав , свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня службова чи посадова особа або інший суб"єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В даному випадку між позивачем та відповідачем, як суб"єктом владних повноважень виник публічно-правовий спір пов"язаний з соціальними виплатами, який повинен розглядатись в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України в межах строків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановлено істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисципліування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків , установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала , не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Предметом позову в даній справі є спір пов"язаний з дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень по виплаті і проведенню нарахування пенсійних виплат, які є щомісячними , а тому суду першої інстанції необхідно було перевірити строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду за який виник спір. Тобто можливі випадки, коли в частині вимог позовну заяву слід залишити без розгляду (частина перша ст.100 КАС), а в іншій частині - відкрити провадження.

В даному випадку позовну заяву ОСОБА_4 подано до суду 21.02.2011 року, а тому визначений законом шестимісячний строк протягом якого можуть бути задоволені позовні вимоги закінчується 21.08. 2010 року.

Строки звернення до суду за захистом порушеного права визначені Законом і обмежені у часі, а тому в разі пропуску шестимісячного строку з поважних причин і доведення цієї обставини він може бути поновлений судом. За таких обставин коли позивачем визначено період стягнення з 22.05.2008 року по 20.08.2010 року і він є значно більшим ніж встановлений законом шестимісячний строк , то суд 1-ї інстанції повинен був вирішити питання: про залишення позовних вимог, які заявлені з пропуском строку звернення до суду без розгляду та про відкриття провадження у справі по позовних вимогах , які заявлені в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі повинен був перевірити додержання строку звернення до суду та поважність пропуску такого строку . У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними, суд повинен був залишити адміністративний позов за позовними вимогами про зобов'язання нарахувати за період з 22.05.2008 року по 20.08.2010 року включно без розгляду, прийнявши відповідну ухвалу. Однак, судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст.99,100 КАС України така процесуальна дія не була вчинена і суддя, відкривши провадження у справі розглянув позовні вимоги по суті.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених ст.155 КАС України.

Згідно з ч.7 ст.9 КАС України, у разі відсутності закону , що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Зарічненський районний суд правильно встановив обставини справи в частині позовних вимог щодо визнання дій неправомірними і зобов"язання відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_4 розмірі двох мінімальних заробітних плат та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу в цій частині необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,100,195,198,201,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Зарічненського районного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов"язання управління Пенсійного Фонду України в Зарічненському районі Рівненської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_4 з 22.05.2008 року по 20.08.2010 року основної пенсії до додаткової пенсії за шкоду здоров"ю, передбачених ст.ст.50,54Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи скасувати і позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Ковпака, 24,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області вул. Л.Українки, 3,смт. Зарічне,Рівненська область,34000