Справа № 368/1309/14-а
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1309/14-а
Провадження 2 а/368/40/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2014 Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Лєвшин Н.О.

Позивачки: ОСОБА_1

Представник позивачки: ОСОБА_2

Представник відповідача: ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, виконкому Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області про визнання незаконною та скасування постанови від 17 червня 2014 року, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, виконкому Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області про визнання незаконною та скасування постанови від 17 червня 2014 року, в якій позивачка просить суд винести постанову, якою:

- визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Кагарлицької міської ради № 11/14 по справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні обґрунтовує наступним.

Постановою Адміністративної Комісії Кагарлицької міської ради від 17.06.20014 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 156 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

З вищевикладеною постановою не погоджується, вважає її незаконною , необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Близько 17 години 27 травня 2014 року вона прибирала на подвір'ї магазину, де працює продавцем. До неї підійшли, як потім з»ясувалось, капітан міліції ОСОБА_4, вчитель Черняхівської ЗОШ ОСОБА_5, директор Черняхівської ЗОШ ОСОБА_6 та учні Черняхівської ЗОШ ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Капітан міліції сказав, що п'ять годин потому, об 11 год 50 хв, вона нібито продала вище зазначеним неповнолітнім, три пляшки пива «Оболонь» ємкістю І літр, 4,5% вмістом алкоголю, на що вона пояснила, що це не правда, хлопців у неї в той день в магазині не було, в обідній час близько 11 год 30 хв. до 14 год. вона перебувала в магазині не одна, а з продавцем сусіднього магазину ОСОБА_10, яка також підтвердить, що учні Черняхівської ЗОШ ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в магазин не приходили.

Її пояснення представник правоохоронних органів ігнорував. На прохання надати їй для огляду пиво, в продажі якого мене звинувачують, або квитанцію за якою вона ніби-то продала дане пиво, представник правоохоронних органів не зміг.

Однак, працівником міліції було складено протоколом КХ№0074180 від 27.05.2014 року про адміністративне правопорушення та передано на розгляд адміністративної комісії.

Під час розгляду справи адміністративною комісією не в повній мірі дана належна оцінка доказам по справі, а саме :

не відповідність та сумнівність між поясненнями до протоколу від 27.05.2014року та поясненнями 17.06.2014 року: директор Черняхівської ЗОШ ОСОБА_6Л зазначила, що вчитель біології повідомила, що учні під час учбового процесу без дозволу пішли із школи, на що було відреаговано і ОСОБА_6Л викликала міліцію, коли прибули правоохоронці вона розповіла дану ситуацію.

На засіданні адміністративної комісії 12.06.2014 року, головою комісії ОСОБА_11Г було запропоновано перенести розгляд справи на 17.06.2014 року та ініційовано про виклик директора школи ОСОБА_6, вчителя історії ОСОБА_5М та представника правоохоронних органів ОСОБА_4В, а також було зазначено про надання Кагарлицьким РВ журналу реєстрів викликів, щоб переконатись у дійсності часу і факту даної події.

Кагарлицьким РВ журналу не надано, а представник міліції ОСОБА_4В на адмінкомісії 17.06.2014 року повідомив, що нібито 27.05.2014року він зявивсь у Черняхівській ЗОШ без виклику директора Л.Л., а з метою профілактичної роботи з школярами, що нібито було звернення до класного керівника, щодо зустрічі з учнями, які перебувають на обліку, прийшовши до класу, там він побачив що дані діти відсутні і розпочали їх розшук.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5М в своїх поясненнях від 27.05.2014 року зазначили, що учні відразу зізнались де нібито здійснили покупку, а ОСОБА_4В при адміністративній комісії яка відбулась 17.06.2014 року розповів , що школярі відмовлялись підтверджувати придбання даного продукту, але під час профілактичної розмови , «зясували» місце продажу.

Підставою для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Крім того, ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Також в ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вчиняла та це не підтверджується жодними доказами, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень.

В протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення її до відповідальності вказано, що вона продала неповнолітньому ОСОБА_7, а в поясненнях свідків, що продала трьом неповнолітнім.

Протокол складений з грубими порушеннями чинного законодавства і за таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі, про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

КУпАП закріплений принцип, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам представник міліції ОСОБА_4В під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було проігнорований факт відсутності події правопорушення, будь-яких свідків або інших доказів, які б могли підтвердити факт події і складу адміністративного правопорушення

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. З ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та законів України, є не обгрунтованою та незаконною.

04.07.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 107 КАС України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання.

15.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов відзив на позов від відповідача, в якій відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Своє заперечення суд обґрунтував наступним.

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа за № 368/1309/14-а за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №11/14 про адміністративне правопорушення від 17 червня 2014 року.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування щодо забезпечення прав, свобод і законних інтересів громадян належить розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій, спрямування їх діяльності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 213 КУпАП Справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених КУпАП до відання інших органів (посадових осіб).

Звертаємо увагу суду на неналежного відповідача у справі, а саме Кагарлицьку міську раду. Оскільки адміністративна комісія створена на підставі рішення виконавчого комітету, то і належним відповідачем у справі має бути Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як окрема юридична особі.

02.06.2014 року на ім'я голови адміністративної комісії при виконавчому органі Кагарлицької міської ради надійшов адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст 156 КУпАП, вчинене гр. ОСОБА_1.

У протоколі про адміністративне правопорушення КХ № 0074180 за ч. 2 ст. 156 КУпАП зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, пояснення гр. ОСОБА_6, гр. ОСОБА_12, неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме ОСОБА_4 Позивач від підписання протоколу відмовився, а тому він був підписаний свідками гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_12.

Це свідчить про правильність оформлення адміністративного матеріалу.

При розгляді адміністративного матеріалу адміністративна комісія з'ясувала всі необхідні факти, а саме чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясували інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І тільки на підставі правильного оформлення адміністративного матеріалу та з'ясованих необхідних фактів адміністративна комісія прийняла рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Про належний розгляд адміністративного матеріалу адміністративною комісією свідчить той факт, що ця справа розглядалась на 2 засіданнях комітету, оскільки члени комісії вважали за необхідне запросити та заслухати на свідків і особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час члени адміністративного комітету оцінювали надані їм докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтувалися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та згідно ст. 252 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене Кагарлицька міська рада просить замінити неналежного відповідача на належного - виконавчий комітет Кагарлицької міської ради та повністю не визнає позовні вимоги і просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині адміністративної позовної заяви, та які судом наведені вище.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведені вище.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в письмовому запереченні, та які судом приведені вище.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що працює в магазині по сусідству з магазином, де працює позивачка ОСОБА_1, тому бачить, хто і коли входить до даного магазину.

Вона часто заходить в магазин до ОСОБА_1, так як там кращі умови, зокрема, в даному магазині є кондиціонер. Тому вона часто приходить до ОСОБА_1, вони спілкуються, в магазин, де вона працює вона заходить лише тоді, коли з»являється покупець.

Так, 27.05.2014 року приблизно з 11 год. 30 хв. до 14 години вона перебувала в магазині «Продукти», в якому працює продавцем позивачка ОСОБА_1

В даний період проміжок часу ОСОБА_7 не заходив до магазину, тому, відповідно, не купував пиво в даному магазині.

Взагалі, на її думку, ОСОБА_1 не могла продати пиво ОСОБА_7, так як ОСОБА_1 при продажу напоїв, що містять алкоголь, завжди запитує у осіб, які купують такі напої, паспорт.

Коли працівник міліції складав протокол, то він майже нічого ні в кого не запитував, писав самостійно щось, після чого дав підписатися, а потім всі пішли з магазину.

Неповнолітній свідок ОСОБА_7, який не досягнув 15 ти річного віку, а тому був допитаний в присутності його опікуна, - ОСОБА_13, в судовому засіданні показав, що 27.05.2014 року близько 11 год. 50 хв. він не перебував в магазині «Продукти», який розміщено в с. с. Черняхів, а тому не купував там пива.

Пояснення, в якому зазначено, що він купував пиво, він підписав під моральним тиском працівника міліції. Під час відібрання в нього пояснень його опікун, - ОСОБА_13 присутня не була.

Як би не тиск на нього з боку працівника міліції, він би таке пояснення не підписав, а так підписав його, не читаючи.

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника, - ОСОБА_2, які позов підтримали, вислухавши представника відповідачів ОСОБА_3, яка повністю заперечувала проти позову, вислухавши свідків, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

27.05.2014 року о/у ГНМСД Кагарлицького РВ ОСОБА_4 складено адміністративний протокол КХ № 0074180 проте, що 27.05.2014 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_1, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині продукти, що розташований в с. Черняхів по вул. Чапаєва, 40, здійснила продаж трьох пляшок пива «Оболонь» Ємкістю 1 л. кожна з вмістом спирту 4,5 % неповнолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досягнув 18 років, чим скоїла правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В подальшому даний адміністративний протокол був направлений голові адміністративної комісії при виконавчому органові Кагарлицької міської ради для прийняття рішення.

17 червня 2014 року адміністративною комісією було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 11/14, згідно з якою було визнано ОСОБА_1 винною в скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Суд вважає, що вищевказана постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та законів України, є не обгрунтованою та незаконною.

Так, єдиною підставою для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд зазначає, що склад адміністративного правопорушення містить:

1) об'єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);

2) об'єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);

3) суб'єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб'єктивну сторону складу (є ставленням особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Отже, Усі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 не доведено склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 156 КУпАП має наступний зміст, - порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабо алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім без алкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виро бами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виро бів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар)

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП, незалежно від частини, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров'я населення. Зазначені відносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-УІ, законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення», постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 27.12.2010 № 1251. «Деякі питання марку вання алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 13 березня 2013 р. № 188 та іншими нормативно - правовими актами.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, ( в даному випадку), полягає у вчиненні таких дій: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкоголь ними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого само врядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сига рет або цигарок, чи поштучно (крім сигар).

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня така складова адміністративного правопорушення, як об»єктивна сторона. Свою позицію суд обґрунтовує наступним.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, чого не має в матеріалах справи.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, взагалі не доведено дію, - саме продаж пива неповнолітньому, як то, - відсутність події адміністративного правопорушення. Так, в матеріалах справи відсутні будь які докази факту продажу пива неповнолітній особі.

Даний факт може бути підтверджений поясненнями свідка, товарними чеками, то що.

У даному випадку свідки відсутні, зокрема, неповнолітній свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що, начебто, свої свідчення він підписував під тиском працівника міліції, без присутності його опікуна.

Крім того, неповнолітній свідок був допитаний з порушенням норм КУпАП, що стосуються порядку допиту неповнолітнього свідка, тому свідчення неповнолітнього свідка, який допитано з порушенням, до уваги при винесенні постанови братися не можуть.

Згідно ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суб»єктивна сторона правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 156 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і в формі необережності.

Суб»єктами правопорушення, яке передбачене ст. 156 КУпАП можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях. Суб»єктами правопорушень, передбачених ч. 3 та 4 ст. 156 КУпАП можуть бути також громадяни.

Отже, суб»єктом адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 156 КУпАП, є спеціальний суб»єкт, - працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ні посадовою особою Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області, яка складала протокол, ні адміністративною комісією при винесенні постанови не встановлено суб»єкта правопорушення.

Так, в протоколі та в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вказано, що остання перебувала на робочому місці, проте, в матеріалах справи відсутній паспорт громадянки ОСОБА_1, тобто, де Юре взагалі не встановлено її особу, також відсутня копія трудової книжки про прийняття її на роботу, чи копія наказу про прийняття її на роботу.

Відсутність доведення об»єктивної сторони, відсутність об»єкта вчиненого правопорушення, відповідно, відсутність складу адміністративного правопорушення не дають юридичних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Представником відповідача, - ОСОБА_3, на думку суду, в судовому засіданні не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, що є безумовною підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та законів України, є не обгрунтованою та незаконною, та такою, яка підлягає до скасування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 158 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, виконкому Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області про визнання незаконною та скасування постанови від 17 червня 2014 року- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконкому Кагарлицької міської ради № 11/14 по справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_14