Справа № 814/2009/13-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2013-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

11 червня 2013 року Справа № 814/2009/13-а

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомуправління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва, вул. Артилерійська, 19, м. Миколаїв, 54030

довідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі м. Миколаєва, вул. Чигрина, 3, м. Миколаїв, 54020

прозобовязання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання відповідача прийняти до заліку та включити в акт щомісячної звірки суму витрат виплаченої допомоги на поховання ОСОБА_1 у загальній сумі 1725,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем не прийнято до відшкодування витрати на виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 за листопад 2012 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вказуючи в запереченнях, що відсутній причинний зв'язок смерті потерпілої з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва.

В судове засідання прибув представник відповідача, позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 128 ч. 6 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи те, що в судове засідання прибув тільки представник відповідача, а позивач належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, суд вважає, що маються підстави для розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Пунктом 2 ст. 21 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п. 4 постанови від 4 березня 2003 року № 5-4/4, затвердженої правлінням Пенсійного фонду України та правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відшкодуванню підлягає допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію.

Згідно п. 2 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 р. № 45 витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання у разі його смерті, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, для відшкодування Фондом витрат на поховання, необхідна наявність причинного звязку смерті потерпілої з раніше одержаним трудовим каліцтвом. В матеріалах справи є довідка про причину смерті ОСОБА_1 від 30 жовтня 2012 року, в якій причиною смерті зазначено злоякісне новоутворення язика (а. с. 13). При цьому, актом від 12 серпня 1994 року № 2 зазначено про нещасний випадок на виробництві ОСОБА_1, в результаті чого вона отримала численні переломи та струс мозку (а. с. 14-17). В матеріалах справи відсутні докази про причинний звязок смерті ОСОБА_1 з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз