Справа № 817/2043/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року 14 год. 15 хв.Справа № 817/2043/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; позивача ОСОБА_1 (паспорт серії МЮ №355477); представника позивача ОСОБА_2 (довіреність від 22 липня 2015 року); представників відповідача ОСОБА_3 (довіреність від 24 лютого 2015 року) та ОСОБА_4 (довіреність від 20 квітня 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій, скасування висновку та зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» щодо позивача; скасувати висновок відповідача про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно позивача; зобов'язати відповідача відкликати надісланий до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно позивача.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що Висновок фіскального органу є невмотивованим, оскільки при проведенні перевірки відповідачем порушено процедуру її проведення, не досліджено усіх належних документів, та не зясовано обєктивно усі обставини, що стосувались предмету проведення перевірки.

Ухвалою судді від 21.07.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 25.09.2015, прибув позивач та його представник, підтримали заявлені позовні вимоги, та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибули представники відповідача, заперечили проти позову, та просили суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю. Відповідач зазначає, що позивачем не надано усіх необхідних документів, які підтверджували б офіційне джерело походження коштів, зазначених у відповідних позиціях декларації.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 25.09.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом міністра Міністерства економічного розвитку в торгівлі України від 13.01.2014 №2-п «З особового складу» призначено ОСОБА_1 генеральним директором Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на термін та на умовах, визначених контрактом (а.с. 7).

На підставі статті 4 Закону України «Про очищення влади» №1682-VII від 16.09.2014 (далі іменується Закон України №1682-VII), позивачем подано заяву до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2015 (а.с. 98) про надання згоди на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо нього відповідно до вимог Закону України №1682-VII.

До Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області надійшов від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Запит про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 27.03.2015 №2202-07/844-06 (а.с. 92), відповідно до якого останній просив фіскальний орган, для перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3, 4 статті 1 Закону України №1682-VII, надати відомості щодо ОСОБА_1 про достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел.

До даного запиту Міністерством економічного розвитку в торгівлі України надано копію заяви особи про проведення перевірки, паспорт громадянина України (а.с. 97) та декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру від 17.03.2015 (а.с. 93).

За результатами проведеної перевірки, фіскальним органом складено Висновок «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»» від 27.05.2015 №11308/17-16-17-03-09 (далі іменується Висновок) (а.с. 31).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу Висновку «Про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»» від 27.05.2015 №11308/17-16-17-03-09, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

У Висновку вказано, що для проведення перевірки запити про надання відомостей щодо ОСОБА_1 надсилалися до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, ВДАІ УМВС України у Рівненській області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державного агентства земельних ресурсів України.

Від ВДАІ УМВС України у Рівненській області фіскальним органом отримано інформацію, що за ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 зареєстровано транспортний засіб причіп «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533. Від Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної авіаційної служби України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку інформація не надходила. Від Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції надійшла інформаційна довідка про наявне у позивача нерухоме майно два домоволодіння. Від ГУ Держгеокадастру у Рівненській області надійшла інформація про наявність у позивача на праві власності зареєстрованих трьох земельних ділянок. Від інших територіальних органів Держземагентства станом на 20.05.2015 інформація не надійшла.

Зі змісту Висновку вбачається, що підставами для тверджень фіскального органу про надання позивачем недостовірних відомостей щодо наявного майна (майнових прав) були:

1) не зазначення позивачем в рядку 35 розділу IV декларації за 2014 рік відомостей щодо рухомого майна причепа «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533;

2) ненадання позивачем підтверджуючих документів щодо отриманих у звітному періоді доходів, відповідно до позицій 45 та 46 розділу V декларації за 2014 рік.

Щодо такої підстави, як не зазначення в рядку 35 розділу IV декларації за 2014 рік відомостей щодо рухомого майна причепа «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, позивач вказав, що таке рухоме майно було ним відчужене громадянину ОСОБА_5 відповідно до Довідки-рахунку від 31.12.2014 (а.с. 61). Позивач також вказав, що пояснення з приводу даного рухомого майна та відповідні підтверджуючі документи були надані завідувачу сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6

Факт надання позивачем пояснень та підтверджуючих документів щодо відчуження транспортного засобу завідувачу сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 не заперечувалося останньою, допитаною у судовому засіданні в якості свідка. Дане також підтверджується тим, що у Висновку зазначено про надання пояснень щодо відчуження позивачем такого майна.

Проте, надані позивачем пояснення та підтверджуючі документи щодо відчуження причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, не були взяті до уваги завідувачем сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6

Щодо внесення завідувачем сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 до Висновку неправдивих відомостей, позивач звернувся до ГУ ДФС України в Рівненській області із зверненням від 23.07.2015 (а.с. 48).

Старшим о/у з ОВС ВВБ ГУ ДФС України в Рівненській області складено Висновок за результатами службової перевірки звернення громадянина ОСОБА_1, від 07.08.2015 (далі іменується Висновок службової перевірки) (а.с. 43), в якому встановлено, що перевіряючим не взято до уваги надану позивачем копію Довідки-рахунку від 31.12.2014 про продаж причепу, а також те, що даний причіп був зареєстрований за позивачем у 2007 році, тобто задовго до призначення його на посаду, визначену у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII. У Висновку службової перевірки вказано, що незважаючи на те, що з ВДАІ УМВС України в Рівненській області надійшла інформація про реєстрацію на позивачем причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, у 2007 році, а на посаду, визначену у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, позивач призначений 01.02.2010, завідувач сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 внесла до Висновку неправдиві відомості про те, що позивачем у декларації за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (причепу «Maro»), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII.

Допитаний в якості свідка громадянин ОСОБА_5 вказав, що позивачем відчужено на його користь транспортний засіб причіп «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, на підставі оформленої Довідки-рахунку від 31.12.2014.

На підтвердження даного факту суду надано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, за громадянином ОСОБА_5 (а.с. 185), та розписку від 31.12.2014 про отримання у власність ОСОБА_5 такого транспортного засобу (а.с. 168). Також, суду надано розписку від 31.12.2014 про отримання позивачем коштів від продажу причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, у розмірі 100 грн. 00 коп. (а.с. 167).

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що фіскальним органом не було взято до уваги надані позивачем пояснення та підтверджуючі документи щодо відчуження причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533, оскільки оформлення Довідки-рахунку від 31.12.2014 не є підтвердженням переходу права власності на рухоме майно від позивача до громадянина ОСОБА_5

З даного приводу Заступником начальника Управління Державтоінспекції Управління МВС України в Рівненській області надано розяснення від 15.06.2015 (а.с. 59), відповідно до яких повідомлено, що порядок здійснення реєстраційних дій з транспортними засобами регламентується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 №379, іншими законодавчими актами. Відповідно до вимог пункту 33, при перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться. Відповідно до статті 30 Закону України «Про дорожній рух», порядок оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 №1200. Пунктом 55 даного Порядку визначено, що на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок. Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), довідка-рахунок, розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів. Таким чином, дата продажу транспортного засобу буде дата видачі розрахункового документа.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем були надані завідувачу сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6, усі належні документи та пояснення щодо відчуження транспортного засобу причепу «Maro» 12ТН 2006 року випуску номер шасі TKMMR12TA61MR3533. Проте, фіскальним органом протиправно не взято до уваги надані позивачем пояснення та документи, що стало підставою для внесення до Висновку відомостей, що не відповідали дійсності.

У Висновку також зазначено, що за результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень позивача, встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного у декларації за 2014 рік, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

З даного приводу позивач та його представник пояснили, що за період перебування позивача на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, останнім не набувалось жодного рухомого чи нерухомого майна, а відтак твердження фіскального органу є безпідставними та надуманими.

Суд погоджується з такими доводами позивача та зазначає, що Висновок не містить жодних посилань та інформації про майно (майнові права) позивача, яке він набув (придбав) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII.

Згідно зі статтею 1 Закону України №1682-VII, очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_7, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини.

Відповідно до пунктів 9, 10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, зокрема, щодо керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління субєкта надання адміністративних послуг; інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами частини 3 статті 1 Закону України №1682-VII, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах 1, 2, 4, 8 статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною 1 статті 4 цього Закону.

Згідно з частиною 8 статті 3 Закону України №1682-VII, заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відтак, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам.

При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України №1682-VII.

Так, частиною 1 статті 4 Закону України №1682-VII встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині 4 статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Згідно частини 4 статті 5 Закону України №1682-VII, організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України №1682-VII, перевірці підлягають достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 цього Закону та достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У відповідності до частини 7 статті 5 Закону України №1682-VII, керівник органу, передбачений частиною 4 цієї статті, не пізніше ніж на третій день після отримання заяви (частина 1 статті 4 Закону України №1682-VII) надсилає до відповідних районних, міських (міст обласного значення), районних у містах територіальних органів державної влади за місцем проживання особи, до компетенції яких належить проведення перевірки відповідних відомостей, визначених у пункту 1 частини 5 цієї статті, запити про перевірку відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, до яких додаються копії заяви.

Запити, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, надсилаються одночасно.

У цей же день керівник органу, передбачений частиною 4 цієї статті, надсилає повідомлення до Міністерства юстиції України про початок проходження перевірки особою, яке не пізніше ніж на пятий день з моменту його отримання розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України із зазначенням дня початку проходження перевірки.

Згідно з частиною 10 статті 5 Закону України №1682-VII, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на пятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обовязковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

За приписами частини 11 статті 5 Закону України №1682-VII, орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обовязки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади», затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (надалі іменується Порядок №563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Так, у відповідності до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №563 від 16.10.2014, обовязок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України (надалі ДФС).

Зазначене також відповідає повноваженням ДФС, які визначені підпунктом 92-1 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №236 від 21.05.2014, згідно якого ДФС відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку достовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII.

Відповідно до пункту 2 Порядку №563, перевірки проводяться апаратом ДФС, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка. При цьому, перевірка відомостей щодо професійних суддів провадиться територіальними органами ДФС на підставі отриманого запиту про проведення перевірки та копії декларації.

Згідно із пунктами 19, 20 Порядку №563, з метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

ДФС у порядку, визначеному Мінфіном, проводить перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, складеної в повному обсязі за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки, відповідач не отримував у встановленому законом порядку копію трудової книжки позивача.

У Висновку службової перевірки вказано, що у відомостях, отриманих з Центральної бази даних ДРФО ДФС України, зазначено, що позивач почав отримувати заробітну плату в ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 2010 року, тобто саме з 2010 року перебував на посадах, визначених пунктами 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII.

Також, у Висновку службової перевірки вказано, що запит на адресу ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» чи громадянина ОСОБА_1 про час перебування на посаді відповідачем не надсилався.

Представник відповідача вказав, що необхідності надіслання на адресу ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» чи громадянина ОСОБА_1 запиту щодо часу (періоду) перебування на посаді, не було, оскільки інформацію про період перебування позивача на посаді керівника підприємства фіскальний орган отримав з бази даних звітності 1-ДФ.

З даного приводу суд зазначає, що Порядок №563 чітко визначає документ, на підставі якого перевіряються відомості щодо перебування особи на відповідній посаді трудова книжка. Фіскальний орган зобовязаний, у разі ненадходження до нього від керівника органу, передбаченого частиною 4 статті 5 Закону України №1682-VII, копії трудової книжки особи, яка перевіряється, надіслати запит про надання такої трудової книжки.

Час (період) перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, підлягає встановленню саме на підставі трудової книжки.

Проте, в порушення вказаних норм закону, відповідач не вжив жодних заходів щодо отримання копії трудової книжки позивача з метою перевірки інформації щодо перебування останнього на відповідній посаді.

Пунктами 27, 28 Порядку №563 визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на пятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у пункті 27 цього Порядку №563, та підтверджуючі документи, які є обовязковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Представник відповідача пояснила, що під час проведення перевірки, завідувачем сектору спеціальних перевірок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_6 було виявлено факти недостовірності та/або невідповідності відомостей, зазначених позивачем у декларації.

На виконання норми пункту 20 Порядку №563, Міністерством фінансів України наказом №1100 від 03.11.2014 затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України №1682-VII (надалі іменується Порядок №1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У відповідності до абзацу 2 пункту 1 Порядку №1100, його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені частиною 4 статті 5 Закону України №1682-VII. Перевірка відомостей щодо членів сімї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку №1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст.5 Закону України «Про очищення влади», запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою зясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою зясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обовязкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено пунктом 4 Порядку №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від субєктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

У відповідності до пункту 6 Порядку №1100, отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 також визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на пятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обовязковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з пункту 14 Порядку №1100, висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обовязки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч.4 ст.5 Закону України «Про очищення влади», не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Окрім того, чинним законодавством України гарантоване право особи, стосовно якої проводиться люстраційна перевірка, оскаржити рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, якщо вона вважає свої права порушені внаслідок проведення вказаної вище перевірки.

Так, статтею 9 Закону України №1682-VII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абзацу 2 пункту 11 статті 5 цього ж Закону, висновок про результати перевірки про результати перевірки достовірності відомостей, визначених п.п.1, 2 ч.5 ст.5 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Також і п.39 Порядку №563 передбачено, що висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій особою за попередній рік декларації, та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації особи, що набуте (набуті) за час перебування на посадах, доходам, отриманим із законних джерел, може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Позивач та його представник вказали, що жодного письмового запиту від контролюючого органу щодо уточнення інформації та надання підтверджуючих документів від фіскального органу не надходило.

Позивач зазначив, що мала місце телефонна розмова з ОСОБА_6, яка повідомила про необхідність надання інформації по рухомому та нерухомому майну позивача, а також необхідності зазначення джерел походження коштів, вказаних у позиціях 45 та 46 Декларації.

Судом встановлено, що позивач надав фіскальному органу пояснення та підтверджуючі документи щодо належного йому майна (майнових прав) та вказав, що кошти по вкладах, вказаних у позиціях 45 та 46 Декларації, отримані ним від здійснення підприємницької діяльності.

Позивач вказав, що після надання пояснень та підтверджуючих документів, у відповідача були відсутні будь-які претензії чи зауваження.

У Висновку зазначено, що в позиції 45 Декларації позивачем зазначена сума у розмірі 364000 грн. 00 коп., в тому числі по позиції 46 Декларації 2400000 грн. 00 коп. Згідно наданого пояснення ОСОБА_1, в позиції 46 Декларації зазначено суму коштів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності. Згідно поданих до фіскального органу звітів субєкта підприємницької діяльності дохід позивача складав: 2006 рік 6700 грн. 00 коп., 2007 рік не задекларовано, 2008 рік 7800 грн. 00 коп. 2009 рік 5100 грн. 00 коп., за 4 квартал 2010 року 2400 грн. 00 коп. Документів щодо отримання доходів, які підтверджують зазначені в позиціях 45 та 46 Декларації суми коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах, ОСОБА_1 не надано.

Судом встановлено, що позивач перебував у статусі субєкта підприємницької діяльності з 1993 року.

Натомість, фіскальним органом при проведенні перевірки бралась до уваги лише звітність за період з 2006 року. Представник відповідача з даного приводу вказав, що звітність позивача за попередні роки у контролюючому органі не звереглась, а відтак до уваги взято лише наявну звітність.

Дане свідчить про неповне зясування фіскальним органом усіх фактів та обставин, що потягло за собою висновок щодо не підтвердження позивачем джерел походження коштів.

На підтвердження офіційного (законного) походження коштів, що зазначені позивачем у Декларації, суду надано:

копію довідки ПАТ «Кредобанк» від 04.09.2015, яка засвідчує, що банківськими рахунками у вказаному банку, відкритими у липні 2012 року на імя ОСОБА_1 (як фізичної особи), з липня 2012 року користувалися спільно ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_8;

копію банківської виписки, сформованої 13.08.2015 ПАТ «Кредобанк» з інформацією про видачу банком 20.12.2012 для засновника ТОВ «Л.Д.-Кар» грошових коштів в сумі 56000 грн. 00 коп., в якості повернення внеску засновника із статутного капіталу (ОСОБА_8М.);

копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Л.Д.-Кар» від 01.03.2012, яким вирішено зменшити статутний капітал товариства на повернути засновнику ОСОБА_9 (ОСОБА_8М.) 56000 грн. 00 коп. в якості повернення внеску засновника товариства;

копію банківської виписки, сформованої 13.08.2015 ПАТ «Кредобанк» з інформацією про видачу банком 11.06.2013 для засновника ТОВ «Л.Д.-Кар» грошових коштів у розмірі 746000 грн. 00 коп., в якості повернення внеску засновника із статутного капіталу;

копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Л.Д.-Кар» від 01.06.2013, яким вирішено зменшити статуний капітал товариства та повернути засновнику ОСОБА_9 (ОСОБА_8М.) 1340000 грн. 00 коп., в якості поверенння внеску засновника із статутного капіталу;

копію листа ДПІ у місті Рівному ГУ ДФС України у Рівненській області від 11.08.2015 з інформацією про те, що податковий орган не має змоги надати інформацію про задекларовані та отримані доходи позивача як фізичної особи підприємця за період 1993-2009 роки, оскільки усі документи за вказаний період знищені.

Також, позивач вказав, що між ним та громадянином ОСОБА_10 був укладений договір позики грошових коштів у розмірі 2000000 грн. 00 коп., про що він повідомляв фіскальний орган та надавав копію даного договору.

Представник відповідача вказав, що надані позивачем документи не можуть бути прийняті та оцінені судом як належні докази, оскільки під час проведення перевірки такі документи не надавались, а відтак вважаються такими, що відсутні.

Суд не приймає до уваги дані доводи фіскального органу та зазначає, що процедура, спосіб та мета проведення перевірки осіб в порядку Закону України №1682-VII, є відмінною від проведення перевірки субєктів господарювання в порядку Податкового кодексу України.

Суд також звертає увагу на те, що при проведенні перевірки фіскальним органом не були враховані положення Сімейного кодексу України щодо використання позивачем та його дружиною спільних коштів на банківському рахунку.

Відтак, відповідач, проводячи перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру доходам, отриманим із законних джерел, стосовно позивача, діяла виходячи з наданих їй законом повноважень.

Суд наголошує на тому, що така перевірка повинна здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке регламентує підстави, умови і порядок її здійснення, що кореспондує приписам частини 2 статті 19 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Очевидно, що в разі недотримання контролюючим органом таких вимог закону наслідки перевірки не можуть визнаватися правомірними.

У даній же справі, маючи відповідні повноваження на здійснення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру доходам, отриманим із законних джерел, стосовно позивача, та за наявності достатніх підстав для її проведення, контролюючий орган - відповідач не дотримався регламентуючих приписів чинного законодавства України при здійсненні такої перевірки, що є підставою визнання складеного за її результатом Висновку протиправним.

При цьому, як слідує з алгоритму проведення органами ДФС перевірки, її послідовність (у частині перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманих із законних джерел), зокрема, передбачає такі дії.

Спершу органи ДФС, котрі провадять перевірку, здійснюють порівняльний аналіз наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел (абзац 4 підпункту 3 пункту 3 Положення №1100).

У разі виявлення ними недостовірностей та/або невідповідностей органи ДФС зобовязані трьох робочих днів з дня їх виявлення, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації повідомити особу, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей (частина 10 статті 5 Закону України «Про очищення влади», пункт 27 Положення №563, пункт 4 Положення №1100).

Після отримання відповідного повідомлення від органу ДФС особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на пятнадцятий робочий день з дня його отримання надає письмове пояснення за фактами недостовірностей та/або невідповідностей та підтверджуючі документи, які є обовязковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (частина 10 статті 5 Закону України «Про очищення влади», пункт 28 Положення №563, пункт 5 Положення №1100).

Однак, при здійсненні перевірки контролюючим органом не було скеровано позивачу повідомлення про виявлені органом ДФС невідповідності між вартістю майна особи, щодо якої здійснюється перевірка, та її доходами.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що абзацами 2 і 4 підпункту 3 пункту 3 Положення №1100 передбачено, що проведення перевірки полягає, зокрема, в аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, зясуванні джерел отримання таких доходів, порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому, як визначено в пункті 4 Положення №1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків, інша інформація, що надійшла до контролюючих органів, інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від субєктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Суд відзначає, що виходячи з наведених вище нормативних приписів, контролюючий орган при здійсненні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен взяти до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та провести порівняльний аналіз на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Проте, як випливає з матеріалів справи, відповідачем цих законодавчих вимог також не було дотримано. Так, відповідачем не було досліджено, зокрема, й із урахуванням приписів Сімейного кодексу України (стаття 60) та Цивільного кодексу України, правомірності отримання й використання позивачем коштів, які були прибутком від діяльності члена його сімї дружини, тобто, спільними коштами сімї.

Окрім того, відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження здійснення ним порівняльного аналізу інформації щодо доходів позивача, отриманим із законних джерел, з вартістю належного йому майна (майнових прав), що Положенням №1100 визначається як обовязковий етап перевірки, у ході якого й зясовується відповідність чи невідповідність вартості майна доходам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначення у Висновку про невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) позивачем, за час перебування на посаді судді, доходам, отриманим ним із законних джерел, яка полягає у перевищенні вартості такого майна (майнових прав) понад сумою доходів, є необґрунтованим і протиправним.

Таким чином, Висновок є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а дії субєкта владних повноважень щодо порядку проведення перевірки є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача відкликати надісланий до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно позивача, суд зазначає, що така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що спірний Висновок був надісланий фіскальним органом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, як до органу, який уповноважений вирішувати питання щодо звільнення позивача з посади.

З матеріалів справи вбачається, що надісланий фіскальним органом Висновок до міністерства був реалізований міністром винесено наказ про звільнення позивача із займаної посади, тобто Висновок вичерпав свою дію як акт індивідуальної дії.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати Висновок Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1 від 27 травня 2015 року №11308/17-16-17-03-09.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 (шістнадцять) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська