Справа № 2а/0470/15617/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/45604/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року

у справі № 2а/0470/15617/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна фабрика «Рейнфорд»

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна фабрика «Рейнфорд» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 25 травня 2011 року та № від 09 січня 2012 року (з урахуванням рішення ДПА у Дніпропетровській області № 21964/10/25-008 від 26 липня 2011 року) (в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 02 березня 2011 року № 05/1649).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року позов був задоволений повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Лівобережної МДПІ (в Індустріальному районі) м. Дніпропетровська № від 25 травня 2011 року та № від 09 січня 2012 року (з урахуванням рішення ДПА у Дніпропетровській області № 21964/10/25-008 від 26 липня 2011 року) про донарахування ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська провела документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД», ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат» за січень 2011 року, за результатами якої був складений акт № 1649/23/13472597 від 12 квітня 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги частин 1, 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215, статті 228 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, та суперечать моральним засадам суспільства по операціях з придбання товарів у ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД», ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат»; вимоги підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у січні 2011 року на 386846,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту січня 2011 року податок на додану вартість по господарських операціях з ТОВ «Символ 5000» (згідно договору поставки глазурі від 04 січня 2011 року № 110113), з ПП «Альянс-СД» (згідно договору поставки молока від 20 грудня 2010 року № 47), з ТОВ НВО «МСК-Інвест» (згідно договору поставки термоплівки до принтера від 20 січня 2011 року № 01-13), з ТОВ «НПП Брат» (згідно договору поставки молока від 01 січня 2011 року № 2), оскільки: згідно акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року № 209/233/36573507 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Альянс-СД» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01 грудня 2010 року по 31 січня 2011 року» у вказаного підприємства відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; згідно акту перевірки ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року № 811/23-3/33160016 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Символ 5000» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за січень 2011 року» встановлено, що вказане товариство за юридичною адресою підприємство відсутнє, свідоцтво реєстрації платника податку на додану вартість анульовано 13 квітня 2011 року у зв'язку з внесенням запису до Єдиного державного реєстру запису про відсутність за місцезнаходженням, відсутні первинні та бухгалтерські документи, які б засвідчували здійснення господарської діяльності; відповідно до пояснень ОСОБА_1, який відповідно до статутних документів є директором товариства, він ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності товариства не має, податкову звітність з податку на додану вартість та з податку на прибуток не підписував і не подавав до органу податкової служби, печатку, документи фінансово-господарської діяльності та кошти для формування уставного фонду не отримував, паспорт громадянина України не втрачав; за результатами почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис в податкових деклараціях виконано не ОСОБА_1, а іншою невстановленою особою; згідно акту перевірки ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 05 квітня 2011 року № 688/23-2/34656392 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ НВО «МСК-Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період грудень 2010 року та січень 2011 року» у вказаного товариства відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; згідно акту перевірки ДПІ у м. Дніпродзержинську від 05 квітня 2011 року № 206/34156215 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта господарювання ТОВ «НПП Брат» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податку за січень 2011 року» встановлено, що у січні 2011 року вказане товариство здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням та наданням податкової вигоди при «ймовірному» придбанні-продажу товару від постачальників з ознаками фіктивності та подальшому продажу по ланцюгу постачання підприємствам-набувачам «податкової вигоди», збільшуючи як суми податкових зобов'язань, так і суми податкового кредиту у січні 2011 року з метою прикриття власної незаконної діяльності. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що правочини, укладені позивачем з ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД», ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат», не спричиняють реального настання правових наслідків, а тому є нікчемними, а первинні бухгалтерські документи, виписані позивачу вказаними суб'єктами господарювання, не дають йому права на податковий кредит.

25 травня 2011 року Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 483557,50 грн., у тому числі: 386846,00 грн. - за основним платежем, 96711,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого рішенням ДПА у Дніпропетровській області від 26 липня 2011 року № 21964/10/25-008 «Про результати розгляду скарги» було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25 травня 2011 року в частині 96711,50,00 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1,00 грн. за заниження суми податку на додану вартість відповідно до пункту 54.3 статті 54, підпункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

09 січня 2012 року Лівобережна МДПІ м. Дніпропетровська на підставі вказаного акту перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 386847,00 грн., у тому числі: 386846,00 грн. - за основним платежем, 1,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту січня 2011 року податок на додану вартість, сплачений у складі вартості придбаних у ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД, ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат» товарів, оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаними суб'єктами господарювання підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виданими належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість, з урахуванням того, що вироків суду, постановлених у кримінальних справах, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо позивачем або його контрагентами (ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД, ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат») податковим органом надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно положень абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Символ 5000» (згідно договору поставки глазурі від 04 січня 2011 року № 110113), ПП «Альянс-СД» (згідно договору поставки молока від 20 грудня 2010 року №47), ТОВ НВО «МСК-Інвест» (згідно договору поставки термоплівки до принтера від 20 січня 2011 року № 01-13), ТОВ «НПП Брат» (згідно договору поставки молока від 01 січня 2011 року № 2) підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: податковими накладними, накладними, ветеринарними свідоцтвами, товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, банківськими виписками, книгою обліку руху автотранспорту (т. 1 арк. справи 127-147, 152-159, 166-186, 211-252).

Вказані обставини знайшли своє відображенні і у акті перевірки (арк. 10-11, 14, 16, 18).

Також, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

При цьому, вироків суду, постановлених у кримінальних справах, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо позивачем або його контрагентами (ТОВ «Символ 5000», ПП «Альянс-СД, ТОВ НВО «МСК-Інвест», ТОВ «НПП Брат») податковим органом в процесі розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій надано не було. Не додано такиїх доказів і до касаційної скарги.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року у підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна