Справа № 2-а-90/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-а-90/11
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"23" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі міста Житомира Житомирської області на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від "11" березня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомиаі про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2010 року ОСОБА_3 звернулась з адміністративним позовом до УПФУ в Корольовському районі м.Житомира про поновлення пропущеного строку для звернення до суду , визнання дій неправомірними та зобов'язання нарахувати і виплатити на його користь щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії як дитині війни за період з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 11 березня 2011 року позов задоволено частково.Поновлено строк звернення до суду. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України по не нарахуванню пенсії як дитині війни та зобов"язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року включно на загальну суму 5117,10 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить - скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну та відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі Пенсійний фонд посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з"явились, про час та місце повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача й в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що не заперечується відповідачем (а.с.6).

Таким чином ОСОБА_3 є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни в розумінні ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (надалі Закон №2195-4) особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону) зупинено дію ст.6 Закону №2195-4 та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону №2195-4 виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50% розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007р. № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік"

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Разом з тим, суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Так, п. 8 Постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2, з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року та 22.05.2008 р. та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 9.07.2007 року та з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності положення п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік" та п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону №2195-4 відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

В той же час колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за період з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року включно, не врахувавши шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановлено істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків , установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала , не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Предметом позову в справах, пов"язаних з соціальними виплатами є дії чи бездіяльність суб"єкта владних повноважень по виплаті і проведенню нарахування соціальних виплат, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду за який виник спір. Тобто можливі випадки, коли в частині вимог позовну заяву слід залишити без розгляду (частина перша ст.100 КАС), а в іншій частині - відкрити провадження.

В даному випадку спірні виплати є регулярними і виплачуються щомісяця разом із пенсійними виплатами, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні щомісячного підвищення до пенсії передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного суду та те ,що допомога в розмірі визначеному Законом позивачці не виплачувалась, як підставу для поновлення строку звернення до суду та те , що дані допомоги виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, є безпідставними , так як вказаний Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, які стосуються пенсійних виплат. В той же час Закон України "Про соціальний захист дітей війни" установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, яка за своєю природою є соціальною виплатою, а не пенсійною чи одним із видів пенсійних виплат, а тому до неї повинні застосовуватись строки звернення до суду визначені ст.99 КАС України.

Позовну заяву подано до суду 27 липня 2011 року, а тому визначений законом шестимісячний строк протягом якого можуть бути задоволені позовні вимоги закінчується 27 січня 2011 року.

Строки звернення до суду за захистом порушеного права визначені Законом і обмежені у часі, а тому в разі пропуску шестимісячного строку з поважних причин і доведення цієї обставини він може бути поновлений судом. За таких обставин коли позивачем визначено період стягнення з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року і він є значно більшим ніж встановлений законом шестимісячний строк , то суд 1-ї інстанції повинен був вирішити питання: про поважність причин пропуску строку та можливості його поновлення по позовних вимогах, які заявлені з пропуском строку звернення до суду та про відкриття провадження у справі по позовних вимогах , які заявлені в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Посилання позивача на юридичну необізнаність та те , що йому про порушене право стало відомо після спілкування із знайомими та висвітлення у пресі, не можуть бути визнані поважною причиною пропуску звернення до суду, так як усі закони , що визначають права і обов"язки громадян доводяться до населення у визначеному діючим законодавством порядку і їх офіційне оприлюднення є необхідною умовою набрання ними чинності.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі повинен був перевірити додержання строку звернення до суду та поважність пропуску такого строку і розглянути клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними, суд повинен був залишити адміністративний позов за позовними вимогами про зобов'язання нарахувати щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії як дитині війни за період з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року включно без розгляду, прийнявши відповідну ухвалу. Однак, судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст.99,100 КАС України така процесуальна дія не була вчинена і суддя відкривши провадження у справі розглянув позовні вимоги по суті.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду.

В даному випадку підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду колегія суддів не вбачає , а тому позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання дій неправомірними та зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1.01.2006 року по 31.12.2009 року включно необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняття нового рішення про залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст.99,100,195,198,202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду в Корольовському районі м.Житомира задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду від 11 березня 2011 року скасувати і позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_4 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Пяткова Майя Володимирівна пров. 2-ий Житній,м.Житомир,10030

3- відповідачу ОСОБА_5 Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003