Справа № 816/2818/15
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р.Справа № 816/2818/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Хорольської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 816/2818/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська"

до Хорольської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

21.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.05.2015 року № .

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 18.08.2015 року задовольнив позовні вимоги.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 19 травня 2015 року № .

Хорольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку апелянта, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, а отже відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 06.10.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, відповідно до Довідки АБ № 803346 з ЄДРПОУ від 02.09.2013 року та Витягу з ЄДРПОУ станом на 19.03.2015 року основними видами діяльності Позивача за КВЕД-2010 є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур.

У період з 03.02.2015 року по 11.02.2015 року Хорольською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Агрофірма "Хорольська" з питань перевірки інформації щодо можливості ухилення від сплати податків при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Вівотранс» за жовтень-листопад 2014 року та ТОВ «Логістик-МТС» за вересень-жовтень 2014 року

За результатами перевірки складено акт від 17.02.2015 року № 46/22/37137609, за висновками якого позивачем допущено порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість спеціальної декларації сільгосптоваровиробника на суму 90 392 грн, у тому числі за жовтень 2014 року на суму 52 177 грн, листопад 2014 року - 38 215 грн (том 1 а.с. 19-43).

На підставі акту перевірки Хорольською ОДПІ видано податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 року № , яким позивачу визначено зобов'язання з ПДВ у розмірі 135 588 грн, у тому числі: 90 392 грн - за основним платежем, 45 196 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (том 1 а.с. 63).

За наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 02.03.2015 року №0 Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято рішення від 05.05.2015 року № 1914/10/16-31-10-04-11 про часткове задоволення скарги платника податків та скасування податкового повідомлення-рішення в частині збільшення податкових зобов'язань з ПДВ на 29 898,28 грн, основного платежу та 14 949,14 грн штрафної санкції (том 1 а.с. 79).

19.05.2015 року Хорольською ОДПІ, з урахуванням рішення від 05.05.2015 року № 1914/10/16-31-10-04-11, винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 90 741 грн, у тому числі: 60 494 грн - за основним платежем, 30 247 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (том 1 а.с. 90).

Рішенням Державної фіскальної служби від 03.07.2015 № 1394316/99-99-10-01-01-23 податкове повідомлення-рішення від 19.05.2015 року № залишено без змін (том 1 а.с. 100-106).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням від 19.05.2015 року № та оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положення п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України визначає, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Разом з тим, відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому, в пункті 44.1 ст.44 Податкового кодексу України зазначано, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналізуючи вказані вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що факт здійснення господарської діяльності має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами, у зв'язку з чим у платника податку виникає право на включення до складу податкового кредиту сум за наслідком здійснення господарських операцій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач у перевіряємий період мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Вівотранс".

Так, 03.09.2014 року між позивачем та ТОВ «Вівотранс» укладено договір № 84/02-09/14 про надання послуг з перевезення вантажів, за умовами якого ТОВ «Вівотранс» зобов'язалося доставляти автомобільним транспортом довірений йому позивачем вантаж до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на одержання вантажу (том 1 а.с. 181-186).

У додатку № 1 до договору вказано найменування вантажу, що підлягає перевезенню, - цукровий буряк (том 1 а.с. 187).

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, податковими накладними, актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, реєстрами ТТН, платіжними дорученнями (том 1 а.с. 192-250, том 2 а.с. 1-206).

Зокрема, отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, що долучені до матеріалів справи (том 2 а.с. 191-194).

На підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей /цукровий буряк/ позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН.

При цьому, до суду надано належним чином завірені копії договору на автомобільні перевезення № 010714/1 від 01.07.2014 року, укладеного між ТОВ «Вівотранс» та ТОВ «Профекспедиція» (перевізник), а також договору оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) № 01/06/2014 від 01.06.2014 року (том 4 а.с. 160-167), якими передбачено надання ТОВ «Вівотранс» у користування транспортних засобів, які перелічені в акті перевірки.

В пункті 1.2 Договору про надання послуг з перевезення вантажів від 03.09.2014 року № 84/02-09/14, укладеного між позивачем та ТОВ «Вівотранс», сторони передбачили, що для надання послуг з перевезення вантажу ТОВ «Вівотранс» має право залучити інших осіб (субвиконавців), залишаючись відповідальним перед замовником за якість наданих ними послуг.

Разом з тим, надані ТОВ «Вівотранс» послуги використовувалися позивачем для перевезення вантажів - цукрового буряку власного виробництва - до ТОВ «ІПК Полтавазернопродукт» та ТОВ «Новооржицький цукровий завод» на підставі договорів переробки цукрових буряків № 11-ПЦБ від 10.10.2014 року та № 2/П/250914 від 25.09.2014 року (том 3 а.с. 60-62, 77-79).

Факт надання ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» та ТОВ «Новооржицький цукровий завод» позивачу послуг з переробки цукрових буряків підтверджується кінцевим розрахунком по зданій цукровій сировині сезону 2014 року, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (том 3 а.с. 63-76, 80-90).

Позивачу сировини врожаю 2014 року, передано ТОВ «Цукорагропром» для реалізації на підставі договору комісії № 4ЦА/0313/17 від 22.03.2013 року (том 3 а.с. 101- 104).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що висновок відповідача про відсутність реальності господарської операції з надання позивачу транспортних послуг ТОВ «Вівотранс» спростовується належним чином оформленими первинними документами та використання позивачем отриманих послуг у власній господарській діяльності.

Окрім того, позивач у перевіряємий період мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Логістика МТС".

Так, 20.08.2014 року між Позивачем та ТОВ "Логістика МТС" укладено договір транспортного експедирування № 20/08, за умовами якого останнє зобов'язалося виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, відповідно до узгоджених заявок. Заявкою № 1 до Договору сторони визначили, що ТОВ "Логістика МТС" надасть позивачу послуги з автоперевезення сої до Глобинського переробного заводу (том 2 а.с. 207-214).

Факт надання послуг з перевезення сої підтверджується товарно-транспортними накладними, які містять всі необхідні реквізити та відомості про відповідні перевезення, у тому числі маршрут (том 2 а.с. 218-251, том 3 а.с. 1-38), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 24/01 від 05.09.2014 року з додатком /реєстр ТТН/, згідно з якими перевезено сою у кількості 1 378 700 кг (нетто), загальна вартість наданих послуг склала 133 673,60 грн., у тому числі ПДВ - 22 278,93 грн (том 2 а.с. 216-217).

За першою подією - фактом надання послуг - ТОВ «Логістика МТС» видано позивачу податкову накладну від 05.09.2014 року № 5, на підставі якої позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року віднесено суму ПДВ 22 278,93 грн (том 2 а.с. 215).

Оплата послуг за договором здійснена у повному обсязі та підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2013 року № С8-6376 (том 3 а.с. 39).

Як встановлено судовим розглядом, необхідність здійснення перевезень сої до Глобинського переробного заводу зумовлена тим, що 20.08.2014 року між позивачем і ТОВ «Глобинський переробний завод» укладено Договір поставки № 29/08/2014-С, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити вказаному підприємству сою. Істотні умови поставки передбачені Додатком № 1 до Договору поставки: Позивач має поставити сою у кількості 4 000 тон сої на умовах DАР (поставка до місця призначення) ТОВ «Глобинський переробний завод», що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203. «Поставка до місця призначення» означає, що обов'язок з транспортування товару покладається на постачальника, тобто у даному випадку - на позивача (том 4 а.с. 74-78).

Поставка сої позивачем до ТОВ «Глобинський переробний завод» у вересні 2014 року підтверджується видатковою накладною № 1451 від 07.09.2014 року (том 4 а.с. 79).

Слід зазначити, що у рішенні про результати розгляду скарги від 05.05.2015 року № 1914/10/16-31-10-04-11 Головне управління ДФС у Полтавській області дійшло висновку про те, що господарські відносини позивача з ТОВ «Логістика МТС» згідно договору транспортного експедирування від 20.08.2014 року № 20/08 є реальними в частині податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 29 898,28 грн, на підставі податкової накладної від 16.09.2014 року № 20 на загальну суму 179389,70 грн, в т.ч. ПДВ - 29898,28 грн.

Грошове зобов'язання з ПДВ за контрагентом ТОВ «Логістика МТС» визначене позивачу у зв'язку з твердженням відповідача про те, що податкова накладна, на підставі якої сформовано податковий кредит у розмірі 22 278,93 грн, не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

При цьому, в акті перевірки підтверджено, що під час проведення перевірки позивач надав оригінал податкової накладної № 5 від 05.09.2014 року на суму ПДВ 22 278,93 грн., складену ТОВ «Логістика МТС» в паперовому вигляді. Податкова накладна оформлена з додержанням вимог статті 201 Податкового кодексу України та містить всі обов'язкові реквізити.

Враховуючи положення пунктів 13-17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, позивачем після отримання від ТОВ «Логістика МТС» у паперовому вигляді податкової накладної № 5 від 05.09.2014 року на загальну суму 133 673,60 грн, в т.ч. ПДВ 22 278,93 грн, надіслано Державній податковій службі засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" та "Про електронні документи та електронний документообіг" у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення Запит № 10110103 від 10.11.2014 року щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних. Отримавши від Державної податкової служби Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 10110103 від 10.11.2014 року, пересвідчився у Факті реєстрації платником податку-продавцем послуг ТОВ «Логістика МТС» (ІПН 37) податкової накладної № 5 від 05.09.2014 року на суму ПДВ 22 278,93 грн, виписаної уповноваженою особою О.М. Тхоренко (том 3 а.с. 45-59).

При цьому, відповідач стверджує, що до перевірки надано податкову накладну № 5 від 05.09.2014 року на суму ПДВ 22 278,93 грн із зазначенням номенклатури "транспортне експедирування сої", яка не зареєстрована в ЄРПН, натомість, в ЄРПН ТОВ "Логістика МТС" зареєстровано податкову накладну № 5 від 05.09.2014 року на суму ПДВ 22 278,93 грн із зазначенням номенклатури "транспортне експедирування пшениці", у зв'язку із чим фактично ТОВ "Агрофірма "Хорольська" включено до податкового кредиту за жовтень 2014 року податкову накладну, яка не зареєстрована в ЄРПН.

Слід вказати, що судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в межах вказаних даних, письмовий оригінал податкової накладної, наданої ТОВ "Логістика МТС" та на підставі якої позивач формував податковий кредит, не відрізняється від даних ЄРПН. Крім цього, інформація яка вказана у податковій накладній, повністю збігається з інформацією, яка наявна у первинних документах.

Таким чином, твердження відповідача про незареєстрованість податкової накладної від 05.09.2014 року № 5 у ЄРПН не відповідає дійсності, а отже позивач мав всі передбачені законом підстави для включення ПДВ у розмірі 22 278,93 грн до податкового кредиту.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що надані позивачем первинні бухгалтерські документи на виконання вищезазначених договорів за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказані вище договори були складені з метою їх реального виконання, позивач ставив за мету здійснення господарської діяльності, а не отримання податкової вигоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що висновок акту перевірки від 17.02.2015 року № 46/22/37137609 є неправомірним, а тому податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 19 травня 2015 року № підлягає скасуванню.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорольської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2015р. по справі № 816/2818/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.