Справа № 646/9598/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р.Справа № 646/9598/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2015р. по справі № 646/9598/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій,

ВСТАНОВИЛА

05.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова (далі по тексту - УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова, відповідач) з позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті пенсії позивачеві, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2012 року по Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прийняти рішення у суровій відповідності до з Конституцією України з урахуванням верховенства права.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 року по справі № 646/9598/15-а відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова в частині вимог про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій за період з 01.01.2012 року по 21.04.2015 року.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2015 року по справі № 646/9598/15-а позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фону України Червонозаводському районі м.Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій з 22.04.2015р. залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2015 року по справі № 646/9598/15-а скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі - зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити державну та додаткову пенсію згідно із Законом України № 796-ХІІ.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку скороченого провадження, чим позбавлено позивача на участь у розгляді справи. Крім того, судом першої інстанції не задоволено клопотань позивача. З посиланням на п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 вказує, що пенсії із заробітної плати, отриманої в зоні відчуження у 1986-1990 роках, можуть нараховуватись особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виключно за бажанням пенсіонера. Позивач такого бажання не виявляв, заява від 15.03.2002 року, на яку посилається відповідач по справі, написана не позивачем. Враховуючи викладене, стверджує про відсутність підстав для нарахування пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 та необхідність нарахування державної та додаткової пенсій у кратних розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено у відповідності до Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991 року та постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523. З 01.01.2012 року розмір пенсії позивача перераховано відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. Оскільки п.6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» надано Кабінету Міністрів України право у 2014 та 2015 роках встановлювати розміри соціальних виплат, у тому числі й передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України на 2014, 2015 роки, дії відповідача щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 є правомірними.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1, є інвалідом 3 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 10 жовтня 2001 року (а.с.5) та має право на отримання основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС».

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова та отримує державну пенсію.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 13.02.2015 року звернувся до УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова з приводу перерахунку пенсії, однак, листом від 23.02.2015 року позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії та повідомлено, що пенсію позивачеві розраховано згідно діючого законодавства. Так, у січні-лютому 2015 року пенсія позивачеві нараховується виходячи з наступного розрахунку : 7508,31 грн. (осучаснена заробітна плата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210) Х 50% (ступінь втрати професійної працездатності) = 3754,16 грн. (основний розмір пенсії від середнього заробітку) + 66,43 грн. (надбавка дітям війни) + 284,70 грн. (додаткова пенсія (по постанові КМУ від 23.11.2011 р. № 1210), всього 4105,29 грн.

Разом з листом від 23.02.2015 року позивачеві направлено копію заяви на перерахунок пенсії від заробітної плати по довідці № 87 від 14.03.2002 року.

30.06.2015 року позивач звернувся до УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова із заявою, в якій просив анулювати фальшиву заяву про нібито надану позивачем згоду на перерахунок пенсії, вважати цю заяву від 15.03.2002 року недійсною, здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ з 01.01.2012 року (а.с.8).

Як вбачається зі змісту наданої позивачем копії першої сторінки відповіді УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова № 7956/32-02 від 09.07.2015 року, заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії задоволено не було.

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження та зобов'язання УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова здійснити з 01.01.2012 року перерахунок пенсії та провести відповідні виплати державної та додаткової пенсій в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за період з 22.04.2015 року, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві державної та додаткової пенсій в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги, що позивачем оскаржується постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2015 року по справі № 646/9598/15-а, предметом розгляду в даному апеляційному провадженні є позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 22.04.2015 року.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам другої групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" встановлено, що норми і положення зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 1, 2, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

28.12.2014 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" за № 80-VІІІ, пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 01 січня 2015 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначених на підставі Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2015 рік.

Наявність такого права у Кабінету Міністрів України констатовано вищезазначеним Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року визначено порядок нарахування та розмір виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого вищезазначеною постановою (далі по тексту - Порядок № 1210) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії).

Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з п.10 Порядку № 1210 призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 11 Порядку № 1210 встановлено, що мінімальний розмір пенсії становить: 1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: I групи інвалідності - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; III групи інвалідності - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; 2) для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: I групи інвалідності - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 150 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.; II групи інвалідності - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.; III групи інвалідності - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р..

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні (п.13 Порядку № 1210).

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (п.12 Порядку № 1210).

З огляду на вищенаведені норми, колегія суддів вказує, що Порядком № 1210 передбачено альтернативні способи нарахування пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме : заробітна плата для визначення пенсії може бути взята як за період роботи у зоні відчуження, так і за інші періоди страхового стажу.

При цьому, альтернативу встановлено не між кратними розмірами пенсії (6 мінімальних пенсій за віком - державна основна пенсія та 30 % мінімальної пенсії за віком - додаткова пенсія для осіб, які належать до 1 категорії та є інвалідами 3 групи), встановленими ст.ст.50, 54 Законом № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, та розміром пенсії, обчисленої із заробітної плати за методикою, встановленою Порядком № 1210, як помилково вважає позивач.

Вибір способу обчислення пенсії законодавцем визначено між основною пенсією, обчисленою із заробітку особи в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках (за бажанням такої особи, на чому наголошує позивач), та пенсією, обчисленою із заробітної плати, одержаної поза межами зони відчуження, за основним місцем роботи такої особи.

Інших способів обчислення основної пенсії (крім встановлення мінімального її розміру) Порядок № 1210 не передбачає.

При цьому, розмір додаткової пенсії для кожної категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено Порядком у чітко визначеному незмінному розмірі.

Таким чином, твердження позивача про те, що згідно з нормами Порядку № 1210 пенсія може обчислюватись виключно за бажанням пенсіонера, є помилковими.

Враховуючи вищенаведене, наявність або відсутність у пенсійній справі позивача заяви від 15.03.2002 року, яку позивач вважає недійсною, щодо перерахунку пенсії із заробітної плати, не впливає на обов'язок відповідача нараховувати позивачеві пенсію в порядку та розмірах, визначених Порядком № 1210, а не Законом № 796-ХІІ.

Слід вказати, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України.

Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Разом з тим, Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Таким чином, колегія суддів констатує, що виходячи з висновків Конституційного Суду України, наведених у рішенні від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) до даних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", які було прийнято пізніше Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, в період з 01.01.2015 року норми і положення ст.cт.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а відтак, при визначенні розміру пенсій позивачеві в період з 22.04.2015 р. застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач в період з 22.04.2015 року при нарахуванні позивачеві державної та додаткової пенсій, в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та провести відповідні виплати за період з 22.04.2015 року.

З приводу доводів позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно було розглянуто справу в порядку скороченого провадження, чим позбавлено позивача права участі у розгляді своєї справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України cкорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду (ч.3 ст.183-2 КАС України).

Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

За приписами ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом таких строків: 1) не пізніше наступного дня з дня надходження до суду заяви відповідача про визнання позову; 2) не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача; 3) не пізніше трьох днів - у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача; 4) не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

У відповідності до ч.8 ст.183-2 КАС України постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Не допускається розгляд у порядку скороченого провадження адміністративних справ, які належить розглядати колегією суддів, а також адміністративних справ щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму (ч.11 ст.183-2 КАС України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції не було порушено обмежень, встановлених статтею 183-2 КАС України, щодо розгляду справи в порядку письмового провадження. Так, дана адміністративна справа не є такою, яку належить розглядати колегією суддів, та не стосується правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму, не потребує виклику сторін та проведення судового засідання, оскільки наявних у справі письмових доказів достатньо для її розгляду.

Судом першої інстанції не було порушено права позивача щодо ознайомлення із запереченнями відповідача, оскільки таких заперечень від нього не надійшло, та на апеляційне оскарження прийнятої ним постанови, оскільки строк на її оскарження обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що розгляд судом першої інстанції справи в порядку скороченого провадження не призвів до порушення прав позивача або неправильного вирішення справи, а тому вищенаведені доводи позивача не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2015р. по справі № 646/9598/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.10.2015 р.