Справа № 808/4120/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року (16 год. 12 хв.)Справа № 808/4120/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» (позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (відповідач), у якому позивач просить:

скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.07.2015 №, прийняте Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року з додатками такою, що подана у момент її фактичного отримання 19.08.2014.

зобовязати відповідача відобразити показники (дані) звітної податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року з додатками, в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача;

зобовязати відповідача в порядку ч.1 ст.267 КАС України подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк його виконання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Зокрема вказав, що 19.08.2014 позивач надав відповідачу через систему телекомунікаційного звязку податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року, яка прийнята податковим органом, що підтверджується відповідною квитанцією №2. Проте, під час проведення камеральної перевірки відповідачем встановлений факт неподання позивачем декларації за липень 2014 року, у звязку із чим винесене податкове повідомлення рішення від 07.07.2015 №, яким позивачу визначений штраф у розмірі 170грн. за неподання податкової звітності. Також зазначив, що рішення відповідача щодо невизнання податкової звітності не відповідає приписам чинного законодавства України, оскільки, по-перше, декларація прийнята відповідачем, по-друге, законодавством не передбачена можливість прийняття такого рішення. У випадку неприйняття звітності податковий орган зобовязаний надати платнику податку повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності, та відповідно, у такому випадку квитанція №2 не формується та не надсилається такому платнику. Вважає, що відповідачем порушені норми законодавства, оскільки декларація подана у встановлені строки та є прийнятою, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а відомості податкової звітності мають бути занесені до баз даних. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю та зазначив, що декларація ТОВ «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року з додатками не була прийнята податковим органом та не була визнана як податкова звітність, про що позивач повідомлений листом від 26.08.2014 №8925/10/08-18-28-17, а тому рішення про застосування штрафу за неподання звітності є правомірним. Просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

19.08.2014 ТОВ «Фо.Рум» надало до ДПІ у Ленінському районі електрону декларацію з ПДВ за липень 2014 року.

Відповідно до квитанції №2, документ податкова декларація з ПДВ, доставлено до ДПІ у Ленінському районі та прийнята.

26.08.2014 відповідач оформив лист №8925/10/08-18-28-17 «Про невизнання податкової звітності», який отриманий позивачем 29.08.2014. У вказаному листі зазначено, що декларація не визнається органом ДПС як податкова звітність та наведені підстави для такого рішення.

19.06.2015 відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності з ПДВ, за результатами якої складений акт №677/08-28-15-01/34640382. Під час перевірки встановлене порушення позивачем п.49.2, п.49.18, ст.49 та п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України, а саме, неподання податкової звітності за липень 2014 року.

07.07.2015 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким визначено штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 170,00грн.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, а також вбачаючи неправомірність дій щодо неприйняття декларації, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 49.2 ст.49 Податкового кодексу України (ПК України) встановлено, що платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п.49.3 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затверджена Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 (далі - Інструкція).

У розділі І Інструкції визначені терміни, зокрема: квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ Інструкції, податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.

Пунктом 7.5 Розділу ІІІ Інструкції, встановлено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Відповідно до п.7.6 Розділу ІІІ Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Також, п.49.11 ст.49 ПК України встановлено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано до податкового органу електрону декларацію з ПДВ за липень 2014 року, яка прийнята відповідачем 19.08.2014, що підтверджено квитанцією №2.

Суд вважає за необхідне зазначити, що прийняте відповідачем рішення про невизнання податкової звітності не є доказом неприйняття декларації, оскільки відповідно до приписів Інструкції та ПК України, у разі неприйняття декларації платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин та/або письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. Такого повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності відповідачем не приймалось та позивачу не направлялось.

Проте, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що на теперішній час податкова декларація ТОВ «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року податковим органом не прийнята та не визнана податковою звітністю.

Згідно із п.4.16 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених Наказом ДПС України 14.06.2012 №516 (далі Методичні рекомендації), у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У цьому випадку позивач просить визнати податкову декларацію такою, що подана у момент її фактичного отримання 19.08.2014, а тому суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя визнати податкову декларацію ТОВ «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року з додатками такою, що подана до податкового органу 19.08.2014.

Викладені вище обставини вказують на хибність висновків відповідача, викладені у акті камеральної перевірки щодо встановлення порушення п.49.2, п.49.18, ст.49 та п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України, а саме, неподання позивачем податкової звітності за липень 2014 року.

Згідно із 54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення обєктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

З урахуванням вище викладеного судом встановлено, що позивач подав до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року у встановлений законодавством строк, а тому податкове повідомлення-рішення № від 07.07.2015, яким визначений штраф за неподання податкової декларації є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобовязати відповідача відобразити показники (дані) звітної податкової декларації ТОВ «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача, то суд зазначає наступне.

Відповідно Методичних рекомендацій, ці методичні рекомендації охоплюють повний цикл ведення та обробки документів податкової звітності, які подаються до органів державної податкової служби підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - підприємцями (далі - платники податків).

Пунктом 3.2 Методичних рекомендацій встановлено, що для забезпечення єдиної методології ведення та обробки документів податкової звітності повинні виконуватись такі процедури, зокрема, приймання та реєстрація документів податкової звітності від платників податків; перенесення інформації з документів податкової звітності на паперових та електронних носіях до електронних баз податкової звітності; перенесення інформації, наданої платниками податків засобами телекомунікаційного зв'язку, до електронних баз податкової звітності;

Відповідно до п.5.1 Методичних рекомендацій, обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. Під час введення зазначених у звітності показників до електронних баз податкової звітності обов'язково проводиться автоматизована перевірка податкових документів відповідно до затверджених та реалізованих алгоритмів контролю в ПЗ із приймання та обробки податкової звітності.

Отже, необхідною передумовою відображення показників звітної податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності є перевірка податкових документів, яка полягає у певному алгоритмі дій органу податкового контролю.

Вимоги щодо протиправності дій податкового органу щодо невизнання податкової звітності позивачем у цій справі не заявлені, перевірка правильності відомостей, які містяться у декларації з ПДВ ТОВ «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року судом не здійснювалась. Крім того, повноваження щодо обробки податкової звітності відносяться до компетенції податкового органу, який суд підмінити не може.

З огляду на викладене, вимога щодо зобовязання відповідача занести дані декларації до електронних баз задоволенню не підлягає.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобовязання відповідача в порядку ч.1 ст.267 КАС України подати звіт про виконання судового рішення та встановити строк його виконання.

Так, відповідно до частини 1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обовязком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 267 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до заявлених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.07.2015 №, прийняте Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» з ПДВ за липень 2014 року з додатками такою, що подана до Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 19.08.2014.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фо.Рум» () здійснені судові витрати у розмірі 207,06 грн. (двісті сім гривень 06 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник