Справа № 826/11312/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Мотиль В.І., за участі представника третьої особи Мельника А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві та Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Стопкран ХХІ" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

11.06.2015 року Приватне підприємство "Стопкран ХХІ" (далі - ПП "Стопкран ХХІ") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі ДПІ у Дарницькому районі ), третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними дії щодо відмови у прийнятті поданих ПП «Стопкран XXI» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року; зобов'язання відповідача прийняти подані ПП «Стопкран XXI» податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року днем її фактичного отримання - 16 травня 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не прийняв податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року як податкову декларацію, у зв'язку із розірвання податковим органом в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів № 10022015 від 12.02.2015р. з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 р. адміністративний позов задоволено: визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року; завважав податкову звітність - податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року прийнятими та зареєстрованими 16 травня 2015 року.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті декларації позивача повинен був використовувати офіційні дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо підтвердження місцезнаходження юридичної особи, які спростовують інформацію відповідача щодо відсутності ПП «Стопкран XXI» за податковою адресою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в якіх просять скасувати постанову Оружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що у позивача на час подання декларації з податку на додану вартість був відсутній договір про визнання електронних документів, тому податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного зв'язку, вважається не прийнятою.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала доводи апеляційних скарг, просила їх задовольнити. Інші сторони до суду не прибули, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПП «Стопкран XXI» зареєстровано як юридична особа () за адресою: 01001, місто Київ, вул. Десятинна, будинок 7, перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва.

16.05.2015 року ПП «Стопкран XXI» подано засобами електронного зв'язку до ДПІ у Дарницькому районі податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2015 року, розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за квітень 2015 року.

Відповідно до квитанції № 1 відповідачем документи не прийнято та зазначено, що для платника заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

Не погоджуючись з відмовою ДПІ у Дарницькому районі прийняти податку звітність платника податків, звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

У відповідності до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №678).

Згідно п. 5 розділу І Порядку № 678 усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою « 0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку №678 декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із визначених цим пунктом способом.

З огляду до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За приписами ст.49 ПК України, у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу державної податкової служби не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк (п.49.5 ст.49 Кодексу).

Порядок подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису встановлюється Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 "Про подання електронної податкової звітності" (надалі - Інструкція).

Згідно п.1 розділу ІІ Інструкції, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований) (п.7 розділу ІІ цієї Інструкції).

Відповідно п. 7 розділу ІІІ Інструкції, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися певного порядку. Зокрема, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (пп.7.4 п.7 розділу ІІІ Інструкції).

З огляду пп.7.5 п.7 розділу ІІІ Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пп.7.6 п.7 розділу ІІІ Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.15 року між позивачем та ДПІ у Дарницькому районі укладено договір №10022015 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. (34-36)

Згідно квитанції № 1 податкова декларація ПП «Стопкран XXI» за квітень 2015 року не прийнята податковим органом з тих підстав, що можливо відсутній договір з ДФСУ.(а.с.29)

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції доказів (відомостей, документів) про розірвання Договору про визнання електронних документів № 10022015 від 12.02.15 р. не надано.

Позивача про розірвання такого договору письмово повідомлено не було.

На доказ причини розірвання договору відповідачем надано суду апеляційної інстанції повідомлення про відсутність ПП «Стопкран XXI» за місцезнаходженням.

З огляду статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, Договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Оскільки позивач своєї згоди на розірвання Договору не надавав і відповідного рішення судом не виносилось, - Договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

Проте, відповідно до вимог пункту 4 розділу 6 Договору, податковий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку лише у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на довідку про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням для скасування Договору з наступних підстав.

Частиною1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно ч. 3 ст. 18 цього Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Тобто, в силу норм чинного законодавства України єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Станом на 07.05.2015 року згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ПП «Стопкран XXI» знаходиться за адресою : 01001, Київ, вулиця Десятинна, буд. 7.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність посилання податкового органу на Довідку про встановлення місцезнаходження платника податків від 06.04.2015 року № 421, як на доказ відсутності позивача за адресою державної реєстрації, а саме за адресою: 01001, Київ, вулиця Десятинна, буд. 7, оскільки відповідно до пункту 12 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011р., підставою для складання Довідки про встановлення місцезнаходження платника податків та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням передує надсилання Запиту встановленої форми до відповідного підрозділу податкової міліції. В свою чергу, вказаним Порядком чітко визначено перелік підстав для формування та надіслання такого запиту, а саме: це складання акту перевірки місцезнаходження платника податків, або складання довідки про неможливість вручення документу платнику податків (із зазначення причин та доказів), або у випадку наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність платника податків за місцем знаходження.

Проте судом першої інстанції встановлено та не спростовано судом апеляційної інстанції, що відповідачем щодо встановлення місцезнаходження ПП «Стопкран XXI» ніяких заходів не вчиняло, виходів за місцем реєстрації товариства не здійснювалось, акти перевірки місцезнаходження позивача чи довідки про неможливість вручення позивачу «документу» відсутні.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що на час складання повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням форми № 18-ОПП внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про відсутність ПП «Стопкран XXI» за місцем знаходження.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем у даному випадку цілком безпідставно зроблено висновки щодо відсутності позивача за юридичною адресою, а тому розірвання податковим органом Договору з мотивів відсутності позивача за місцезнаходженням є безпідставним.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації з ПДВ за квітень 2015 року, та відповідно з п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України, зобов'язання податкового органу зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість ПП «Стопкран XXI» за квітень 2015 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладених за звітний податковий період.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином доводів апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 12.10.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві та Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Стопкран ХХІ" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.