Справа № 808/6079/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року , о 15:58 годині,Справа № 808/6079/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:головуючого - судді Матяш О.В., за участю секретаря Передерій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000119/1 й картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/00263 від 23.06.2015,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що між ним та Халлвард ОСОБА_1 (Норвегія) укладено контракт №200F/2015Н від 07.05.2015 на поставку свіжомороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів. Відповідно до вказаного контракту, на митну територію України був ввезений товар обрізки лосося морожені за ціною 0,8 дол. США за кг, на умовах FCA Хітра, Норвегія. Для здійснення митного оформлення товару позивач подав митну декларацію до м/п «Запоріжжя центральний» Запорізької митниці ДФС. Проте, митний орган дійшов висновку, що документи, надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У звязку з цим було витребувано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. 23.06.2015 позивач надав митниці витребувані документи, проте того ж дня відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/00119/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00263.

Позивач не згоден з прийнятим рішенням, оскільки ними надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, що відповідають характеру угоди, а посилання митниці на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними: не всі виявлені розбіжності стосувалися розрахунку митної вартості. Додатково витребувані документи позивач надав, й вони мали всі необхідні дані та повністю пояснювали виявлені розбіжності. Між тим, митницею не було зазначено, які саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, але було прийнято оскаржувані рішення й картку відмови.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати вищевказані рішення про коригування митної вартості товарів й картку відмови.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає й просить відмовити у позові, зазначивши в запереченнях, що під час розгляду додатково наданих декларантом документів було встановлено, що ціна товару може бути вища, ніж заявлена декларантом, а надані листи не містять жодних числових значень для підтвердження митної вартості оцінюваного товару. Декларантом не подано в повному обсязі документи, що підтверджують митну вартість, крім того, декларант відмовився надавати додаткові документи, що підтверджують митну вартість. Просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке: судом встановлено, що між ТОВ «КЛІОН» та Халлвард ОСОБА_1 (Норвегія) укладено контракт №200F/2015Н від 07.05.2015, відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти у власність морожену та охолоджену рибу різних видів та морепродукти. (а.с.17-27). Згідно з інвойсом постачальника №4312961 від 17.06.2015, товар - обрізки лосося морожені - постачався за ціною 0,8 дол. США за кг, на умовах FCA Хітра, Норвегія (а.с.27-34).

Позивач подав до митниці митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015 (довідковий №4635 (графа №7), відповідно до графи 12 якої заявлена митна вартість 111162,18 гривень за основним методом (за ціною контракту) (а.с. 15). Разом з митною декларацією подано наступні документи: контракт №200F/2015Н від 07.05.2015; інвойс №4312961 від 17.06.2015; калькуляцію постачальника від 17.06.2015; прайс-лист від 09.06.2015; міжнародну товарно-транспортну накладну б/н від 17.06.2015; рахунок перевізника №1972-2015 від 18.06.2015; фінансову довідку №06/02-575 від 22.06.2015; договір міжнародного перевезення №2015МП/15L від 01.01.2015; дублікат ветеринарного свідоцтва від 22.06.2015 серії ЄРД-00 №089872; ветеринарний (санітарний) сертифікат від 17.06.2015 №2; сертифікат походження №СО961 від 17.06.2015; сертифікат якості б/н від 17.06.2015; експортну декларацію №080790 НОМЕР_1 від 17.06.2015; лист постачальника від 29.10.2014 про заводи-виробники (а.с.17-49).

23.06.2015 позивач отримав повідомлення, що, згідно із ст. 53 МК, митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п. 7.2 контракту №200F/2015Н від 07.05.2015, вартість товару включає в себе вартість упаковки, маркування, доставку відповідно до умов Інкотермс, оформлення товаросупровідних документів, податки та збори в країні продавця. Надана до митного оформлення калькуляція від 17.06.2015 не містить витрат, зазначених в пункті контракту (доставка, оформлення документів, податки та збори), натомість в контракті не зазначені витрати з калькуляції (маржа компанії). Крім того, в вартість товару включаються витрати на доставку відповідно до умов Інкотермс, хоча на умовах FCA такі витрати додаються окремо; 2) в прайс-листі б/н від 09.06.2015 вказано ціну для товару "морожені обрізки лосося", а товар в МД має назву "обрізки лосося морожені зі шкірою"; 3) в калькуляції б/н від 17.06.2015 вказано розрахунок ціни для товару "морожені обрізки лосося", а товар в МД має назву "обрізки лосося морожені зі шкірою". У звязку з цим митниця витребувала у декларанта додаткові документи, а саме виписку з бухгалтерської документації, каталоги виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта (а.с. 50).

ТОВ «КЛІОН» було подано до митниці додаткові документи, а саме: експертний висновок №ОИ-323 від 19.06.2015 Запорізької ТПП та лист постачальника від 23.06.2015 щодо поставки по інвойсу №4312961 від 17.06.2015 (а.с.46-57).

23.06.2015 позивач отримав повідомлення від митниці, що під час розгляду додатково наданих документів встановлено наступне: 1) в висновку ЗТПП №ОИ-323 від 16.06.2015 зазначено ціновий діапазон від 0,6 дол. США за кг до 1,09 дол. США за кг - тобто ціна товару може бути й вищою від заявленої. Також у висновку ЗТПП від 19.06.2015 №ОИ-323 вказано ціни на товар "обрізки лосося морожені", а товар в МД має назву "обрізки лосося морожені зі шкірою"; 2) надані листи виробника, направлені на спростування розбіжностей в наданих до митного оформлення документах, не містять додаткової інформації для підтвердження митної вартості оцінюваного товару.

У звязку з цим митниця використала наявну в неї інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 1,1 дол. США за кг товару та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000119/1 (а.с.8). На підставі останнього відповідач оформив вищевказану картку відмови в прийнятті митної декларації (а.с.10).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваним рішенню про коригування митної вартості товарів та картці відмови в прийнятті митної декларації, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а згідно з ч. 1 ст. 51 МК, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1)наявність розбіжностей між окремими документами; 2) на- явність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, митний орган може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість. Серед зазначеного переліку наявний пункт «документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості», з огляду на це митниця наділена правом виявляти розбіжності в документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості, таких як висновок торгово-промислової палати щодо вартості.

Згідно з ч.ч. 3, 6 ст. 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ст. 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МК, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не повязані між собою особи або хоч і повязані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

На виконання вимог контролюючого органу та на усунення розбіжностей, які були виявлені митним органом, декларантом надані необхідні документи та пояснення, проте дослідивши їх зміст, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до експертного висновку Запорізької ТПП №ОИ-323 від 16.06.2015, ринкова вартість товару - обрізки лосося морожені - у травні-червні 2015 року склала від 0,6 дол. США за кг до 1,09 дол. США за кг.

З огляду на це суд погоджується з твердженням митного органу щодо наявності цінового діапазону у товару та, як наслідок, можливості ціни бути вищою, ніж заявлена декларантом.

Дослідивши лист виробника товару від 23.06.2015, суд зазначає, що даний лист усовує виявлені митницею розбіжності, що не стосуються числового значення митної вартості товару. Додаткової інформації для підтвердження митної вартості оцінюваного товару даний лист не містить. А отже, декларантом не підтверджено заявлену митну вартість товару.

Враховуючи наведене, суд вважає, що неподання декларантом у повному обсязі додаткових документів, що підтверджують числове значення оцінюваного товару, надає митному органу право визначити митну вартість такого товару на підставі наявних у нього відомостей, оскільки заявлені позивачем відомості щодо митної вартості імпортованого товару й документи, подані декларантом до митного контролю та митного оформлення, ставлять під сумнів достовірність інформації про заявлену митну вартість товарів.

Виходячи з наведеного та враховуючи ненадання позивачем при митному оформленні митному органу належних доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідач мав підстави для визначення митної вартості товару за наявною у нього інформацією.

Виявлені митницею розбіжності стосувалися безпосередньою числового значення митної вартості товару, а додатково надані декларантом документи не усунули наявні розбіжності. За таких обставин суд вважає, що митний орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений МК України, тому рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення скасуванню не підлягають.

В силу приписів частини першої статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України, «якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз».

При зверненні до суду з даним позовом сплачено 10% мінімальної ставки судового збору за подання позову майнового характеру (182,7 гривень) й судовий збір за немайнові вимоги (73,08 гривень - платіжне доручення №907 від 04.08.2015). Оскільки у позові відмовлено, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 1644,3 гривень (1827 гривень 182,7 гривень = 1644,3 гривень).

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (, адреса: вул. Скворцова, буд. 236, м. Запоріжжя, 69106) на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 1644 (однієї тисячі шістьсот сорока чотирьох) гривень 30 копійок.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш