Справа № 813/1029/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015р. Справа № 876/4748/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області), м.Львів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. у справі №813/1029/13-а

за поданням Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області), м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізол", м.Львів

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2013р. позивач: ДПІ у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з поданням до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізол" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у платника податків існує заборгованість по платежах до бюджету в сумі 70123,00грн., зважаючи на що начальником ДПІ прийнято рішення про опис майна Товариства у податкову заставу. Проте, при виході податковим керуючим 06.02.2013р. за юридичною адресою Товариства з метою вручення такого рішення, останньому було відмовлено у наданні первинних документів, про що складено відповідний акт №45/19-00. Оскільки начальником ДПІ в порядку п.п.94.2.7 ст.94 Податкового Кодексу України (ПК) прийнято рішення від 07.02.2013р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірено судом, відтак, ДПІ звернулося з вищезазначеним поданням до суду.

За результатами розгляду справи, Львівський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про те, що подання не підтверджено матеріалами справи, не доведено у судовому засіданні, відтак, не підлягає задоволенню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ДПІ у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що застосування адміністративного арешту було правомірним, оскільки директор ТзОВ "Мізол" відмовився надати первинні документи, які необхідні для опису майна у податкову заставу. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити подання повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог п.91.1 ст. 91 ПК України Наказами від 01.02.2013р. №№75, 76, 78 Товариству призначено податкових керуючих Березу Л.В., Лещинську Л.Б. та Богоніс С.Б., які в порядку п.91.3 ст. 91 ПК України 06.02.2013р. здійснено вихід на юридичну адресу Товариства з метою вручення Рішення про опис майна у податкову заставу, прийняте начальником ДПІ. Проте, Товариством було відмовлено в наданні первинних документів для опису майна у податкову заставу, про що складено акт від 06.02.2012р. №45/19-00.

За наслідком вищевикладених обставин, начальником ДПІ 07.02.2013р. прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого у відповідності до п.94.10 ст. 94 ПК України протягом 96 годин має бути перевірено судом.

На підтвердження обґрунтованості подання ДПІ до суду першої інстанції долучило Довідку про заборгованість від 05.02.2013р. №2446/9/20-30/131 згідно якої зазначено, що Товариство станом на 05.02.2013р., згідно з поданою звітності та відомостей про сплату має заборгованість по платежам до бюджету в сумі 70123,00грн: найменування платежу - авансові внески з податку на прибуток; термін виникнення - донараховано авансових внесків за місяць згідно декларації № від 07.11.2012р. по терміну 18.01.2013р.

З Довідки про заборгованість від 05.02.2013р., а також із зворотнього боку облікової картки платника податків за платежем "авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств" вбачається, що станом на 18.01.2013р. збільшено недоїмку за визначеним документом по декларації № від 07.11.2012р. на суму 70123,00грн.

Законом України від 05.07.2012 р. №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" передбачено сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємств, починаючи з 01.01.2013р.

Так, Законом №5083 доповнено п.2 підрозділу 4 розділу XX ПК України, яким передбачено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п.57.1 ст.57 Кодексу, сплачують у січні-лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до вимог п.57.1 ст.57 ПК України, у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань. При цьому, дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подання річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік. Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог пп.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Вимогами пункту 94.1 статті 94 ПК України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до норм п.94.4 ст.94 ПК України, арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно із вимогами п.94.2. ст.94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Згідно з нормами п.94.6 ст.94 ПК України, керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасового зупинення відчуження його майна; іншим особами, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги та зазначає, що право податкової застави виникає у разі несплати суми грошового зобов'язання самостійно визначені платником у податковій декларації, а річна податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік з розрахунком щомісячних авансових внесків в тому числі за січень 2013 року платником не подавалася до податкового органу, а тому право податкової застави не виникло і як наслідок не виникло у податкового органу право проводити опис майна на яке б поширювалося право податкової застави.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що декларація № від 07.11.2012р. є підставою в порядку п.57.1 ст.57 ПК України для нарахування та сплати у січні-лютому 2013 року авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, проте не є документом, на підставі якого виникає право на податкову заставу.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. у справі №813/1029/13-а за поданням Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС (правонаступник - Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізол" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2013р. у справі №813/1029/13-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.10.2015р.