Справа № 2а-1005-1/09
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/10251/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Леонтович К.Г.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінний ринок» про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, та за позовом третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Орест» до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінний ринок» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орест» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

визнати незаконною бездіяльність Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

зобов'язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути його лист від 26.05.2009 та укласти з ним додаткову угоду до угоди про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельної ділянки, розташованої у Шевченківському районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_1, укладеної 29.12.2007 між TOB «Сінний ринок», TOB «Фірма Ферро» та Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якою замінити сторону угоди - TOB «Сінний ринок» на ОСОБА_4, відповідно до умов укладеного між ним та TOB «Сінний ринок» попереднього договору;

визнати незаконною бездіяльність Київської міської ради;

зобов'язати Київську міську раду укласти з ним додаткову угоду до договору оренди від 12.11.2004, якою замінюється землекористувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, із TOB «Сінний ринок» на ОСОБА_4;

зобов'язати TOB «Сінний ринок» укласти із ним договір відступлення права вимоги на умовах, викладених в попередньому договорі про намір укласти договір про відступлення права вимоги, який був укладений 30.03.2009 між ним та TOB «Сінний ринок».

ТОВ «Орест» звернулось до суду з самостійними вимогами на предмет спору в якості третьої особи, у якому просило:

визнати за ним право користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на умовах, встановлених в договорі оренди від 12.11.2004, укладеного між Київською міською радою, TOB «Сінний ринок» і TOB «Фірма «Ферро»;

визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради;

визнати укладеною між Київською міською радою та TOB «Орест» додаткову угоду до договору оренди від 12.11.2004, якою замінюється землекористувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, із TOB «Сінний ринок» та TOB «Фірма «Ферро» на TOB «Орест», відповідно до наданої редакції;

зобов'язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) провести реєстрацію додаткової угоди до договору оренди від 12.112004 у Книзі записів державної реєстрації договорів;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (виконавчого органу Київської міської ради) та визнати укладеною між TOB «Орест» та Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (виконавчого органу Київської міської ради) додаткову угоду до угоди № 138 від 29.12.2007 про сплату авансового внеску в рахунок плати вартості земельної ділянки, розташованої у Шевченківському районі, за адресою: АДРЕСА_1, якою замінюються землекористувачі земельної ділянки, що здійснювали авансові платежі із TOB «Сінний ринок» та TOB «Фірма «Ферро» на TOB «Орест», відповідно до наданої редакції;

зобов'язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести реєстрацію додаткової угоди до угоди № 138 від 29.12.2007 про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельної ділянки, розташованої у Шевченківському районі за адресою: АДРЕСА_1, у порядку, встановленому для реєстрації авансових договорів на викуп земельних ділянок.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов TOB «Орест» задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ТОВ «Орест», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Встановлено, що вказаний спір пов'язаний із захистом права користування земельною ділянкою та діями щодо укладання додаткової угоди до договору оренди.

За таких обставин спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14).

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням описаного колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки оскаржуване судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Орест» відхилити, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: