Справа № 2а-3532/12/1370
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/40372/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Львівської митниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014р. у справі № 2а-3532/12/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індекс" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Індекс» звернулося з позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення від 04.04.2012р. № 29 та від 04.04.2012р. № 30, прийняті на підставі акту перевірки № 015/12/209000000/ від 20.03.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі помилкового висновку перевірки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2012р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014р., позов задоволений. Визнано протиправним та скасовано повідомлення-рішення Львівської митниці від 04 квітня 2012 року № 29 та від 04 квітня 2012 року № 30, прийняті на підставі акту перевірки № 015/12/209000000/ від 20 березня 2012 року.

На постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014р. надійшла касаційна скарга Львівської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період із 06.03.2012 року по 20.03.2012 року відповідачем Львівською митницею було проведено невиїзну документальну перевірку на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів платником податків ТОВ «Індекс», зокрема, повноти нарахування та сплати податків і зборів при митному оформленні товару за кодом згідно УКТЗЕД за ВМД № 209000012/2011/021390 від 24.10.2011 р. та ВМД № 209000012/2011/023358 від 17.11.2011 р. За наслідками перевірки складено акт № 015/12/209000000/ від 20.03.2012р.

У вказаному акті перевірки зазначено, що під час митного оформлення за ВМД № 209000012/2011/021390 від 24.10.2011р., товар № 2 та ВМД № 209000012/2011/023358 від 17.11.2011 р., товар № 4, оформлені «складові частини апарату «штучна нирка» бікарбонатний картридж Sol-Cart B 650 г (Sodium Hydrogen Carbonate Cartrige Sol-Cart B 650 g) арт. 496 з поліпропілену, що наповнюється бікарбонат ним концентратом в кількості 650 г для приготування діалізуючого розчину для апарату «штучна нирка». Торговельна марка - B.Braun. виробник - B.Braun Avitum AG. Країна виробництва: DE» за кодом згідно з УКТЗЕД. Однак, такий товар має класифікуватися у товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД. Неправильна класифікація товару призвела до неправильного застосування ставки ввізного мита, що вплинуло на суму податкових зобов'язань у розмірі 129145,81 грн., в тому числі ввізне мито - 26703,08 грн. і ПДВ - 102442,73 грн.

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 20.03.2012 року відповідачем винесено 04.04.2012 р. відносно позивача повідомлення-рішення : № 29 про визначення суми грошового зобов'язання за платежем «ввізне мито» у сумі 33378,85 грн. (в тому числі за основним платежем 26703,08 грн. і за штрафними санкціями 6675,77 грн.), та № 30 про визначення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у сумі 225155,53 грн. (в тому числі за основним платежем 102442,73 грн. і за штрафними санкціями 122712,80 грн.)

Згідно з пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України 2002 року (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - МК) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 МК наведено визначення терміна «митні процедури» - це операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також зі справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі МК відповідно до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Відповідно до статті 265 МК порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992 року № 2097-XII «Про Єдиний митний тариф» установлено, що мито, не сплачене у строки, на які було надано відстрочку та розстрочку сплати, а так само не сплачене в результаті інших дій, що спричинили його недобір, стягується за розпорядженням митних органів України у безспірному порядку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що за наслідками перевірки правильності визначення митної вартості товарів можуть бути донараховані обов'язкові платежі.

Отже, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у справі відсутні докази про подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митним органам при декларуванні товару. Також не доведено відповідачем факту протиправних дій позивача ТОВ «Індекс» при визначенні митної вартості товару.

При проходженні митного контролю та митного оформлення товару, що ввозився ТОВ «Індекс», ВМД № 209000012/2011/021390 від 24.10.11 р. та ВМД № 209000012/2011/023358 від 17.11.11 р. були прийняті Львівською митницею до митного оформлення, відмови у митному оформленні товарів не було, відділ контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів Львівської митниці рішень про визначення коду товарів зазначених у ВМД не приймав, що підтверджується наявністю на зазначених деклараціях відбитку штампу «під митним контролем».

Крім того, Львівська митниця досліджувала питання ідентифікації товару з метою його класифікації за УКТЗЕД. Так, Висновком Львівської служби з експертного забезпечення митних органів № 14-72 від 15.02.2012 р., наданого на запит Львівської митниці, фактично підтверджено, що товар, який ввозився позивачем на митну територію України відповідав поняттю як медичного обладнання.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 20.04.2005 № 314 "Про затвердження порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації", що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 №439/10719, працівники митної служби здійснюють вичерпний перелік дій щодо прийняття ВМД до оформлення, та здійснення митного контролю. Пунктом 17 розділу 3 "Здійснення митних процедур" Порядку встановлено, що при митному контролі здійснюється перевірка правильності класифікації та кодування товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погодився з усіма відомостями зазначеними в податковій.

Наступне визначення митним органом коду товару, митне оформлення якого здійснено та правильність класифікації та кодування якого вже перевірено митним органом, не є достатньою підставою для висновку про допущення декларантом під час митного оформлення товару порушення методології нарахування податків і зборів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вказує на протиправності визначення митним органом суми податкових зобов'язань та відповідно наявності підстав для задоволення позову.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Львівської митниці відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: