Справа № 802/3297/15-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 жовтня 2015 р. Справа № 802/3297/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь Ірини Олегівни,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування акту

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дій та скасування акту.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2015 року комісією відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Закарпатській області складено акт №09-19/10 позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого на предмет додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 під час виконання ним обов'язків ліквідатора ДП "Тепломережа" вимог законодавства з питань банкрутства при реалізації майна банкрута - ДП "Тепломережа". У ході перевірки встановлено, що реалізація майна ДП "Тепломережа" була проведена з порушенням норм частини 1 статті 29, частини 2 статті 30, частини 3 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 15, частини 7 статті 16, частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", які не було враховано арбітражним керуючим ОСОБА_1 та яким безпосередньо порушено норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ДП "Тепломережа", що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника, а саме: норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013).

Позивач вважає вказаний акт перевірки безпідставним і незаконним, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо визначених у ході перевірки порушень та скасувати акт перевірки від 03.08.2015 року №09-19/10.

07.10.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив доповнити первинну позовну заяву вимогами про скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності від 04.09.2015 року та скасування Припису Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 6 про недопущення повторних порушень від 29.09.2015 року.

Протокольною ухвалою суду від 07.10.2015 року, постановленою в порядку статті 137 КАС України, заяву позивача про уточнення позовних вимог повернуто заявнику, з огляду на те, що заява не відповідає вимогам статті 106 КАС України, а саме, крім іншого додатково звернута вимога до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, яка не є відповідачем у справі. Також зміст заяви змінює і предмет, і підставу позову, що не допускається статтею 137 КАС України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання на з'явився, надав суду заяву і якій вказав, що відповідач не має можливості забезпечити участь представника у судовому засіданні, у звязку з чим просив відкласти розгляд справи. В матеріалах адміністративної справи містяться письмові заперечення відповідача на адміністративний позов (а.с. 106-110).

Згідно частини 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований арбітражним керуючим на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 18.03.2013 №315.

Головним спеціалістом та провідним спеціалістом сектору з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, на підставі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 09.02.2015 по справі № 16/136 та доручення Міністерства юстиції України від 24.06.2015 року № 13.0.2-32/2155, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з 21 липня 2015 року до 23 липня 2015 року. Результати перевірки оформлені Актом перевірки від 03.08.2015 року №09-19/10.

За результатами перевірки складено Довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10.

Перевіркою діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 на предмет додержання ним під час виконання обов'язків ліквідатора ДП "Тепломережа" вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та іншого законодавства з питань банкрутства при реалізації майна банкрута - ДП "Тепломережа", встановлено, що реалізація майна ДП "Тепломережа" була проведена з порушенням норм частини 1 статті 29, частини 2 статті 30, частини 3 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013), статті 15, частини 7 статті 16, частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", які не було враховано арбітражним керуючим ОСОБА_1 та яким безпосередньо порушено норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції чинній до 19.01.2013 року).

Допущені арбітражним керуючим ОСОБА_1 й зазначені вище порушення усуненню не підлягають та щодо них буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

За результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення: грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 законодавства під час виконання повноважень ліквідатора ДП "Тепломережа", що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника, а саме: норми абзацу 2 пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), частини 6 статті 3-1, частини 1 статті 29, частини 2 статті 30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013).

Арбітражним керуючим ОСОБА_1 на спростування висновків комісії, викладених у Довідці про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10 надано листом від 28.07.2015 №01-34/56 заперечення та зауваження щодо Довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23 липня 2015 року № 09-19/10.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. №2343-ХІІ з наступними змінами та доповнення у редакції від 30.06.1999р. зі змінами, внесеними на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 14.05.1992р. №2343-ХІІ).

Відповідно до ст. 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб'єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов'язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 р. № 1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 р. за №1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (надалі - Порядок №1284/5).

Відповідно до п. 1.3 Порядок №1284/5, Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Міністерство юстиції України (далі - Мін'юст) як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін'юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства (далі - орган контролю).

Згідно з п. п. 2.1, вищезазначеного Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Пунктом 2.6 Розділу ІІ Порядку контролю передбачені підстави для проведення позапланової перевірки:

- подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням;

- звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення додаткового контролю;

- виявлення недостовірності даних, заявлених у документах, поданих арбітражним керуючим для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), або у документах обовязкової звітності, поданих арбітражним керуючим;

- неподання у встановлений строк арбітражним керуючим документів обовязкової звітності;

- перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю;

- встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства, зазначеного в пункті 2.2 цього розділу, та направлення звернення (скарги), що було(а) підставою для проведення відповідної позапланової перевірки, для проведення додаткового контролю;

- рішення Дисциплінарної комісії щодо проведення органами контролю додаткового контролю на підставі заяв та скарг, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії.

Згідно з підпунктом 2.6.1 пунктом 2.6 Розділу ІІ Порядку контролю, позапланова перевірка здійснюється Мінюстом або територіальними органами з питань банкрутства за наявності доручення Мінюсту на її проведення.

Відповідно до пункту 2.8 Розділу ІІ Порядку контролю, для проведення перевірки орган державного контролю видає наказ про проведення перевірки, в якому зазначаються:

- підстава для проведення перевірки;

- вид перевірки;

- склад комісії з перевірки;

- арбітражний керуючий, щодо якого буде здійснюватися захід;

- місце проведення перевірки з урахуванням вимог пункту 3.1 розділу ІІІ цього Порядку;

- предмет перевірки;

- строки проведення перевірки;

- інші організаційні заходи, спрямовані на забезпечення проведення перевірки.

В пункті 3.1 розділу ІІІ Порядку контролю зазначено, що голова та члени комісії, зокрема, мають право отримувати від арбітражного керуючого, інших фізичних та юридичних осіб необхідні для проведення перевірки документи.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет позову і підстави позову. Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є те, що конкретно вимагає позивач, що обрав спосіб захисту цього права чи інтересу, що є змістом вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративний позов може містити вимоги про:

-скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

-зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

-зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

-стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

-виконання зупиненої чи невчиненої дії;

-встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

-примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Статтею 106 КАС України встановлено вимоги до позовної заяви, зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 вказаної статті, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, позивач звернувся до суду з вимогою про скасування Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 03.08.2015року « 09-19/10.

Відповідно до п. 3.1 Розділу ІІІ Порядку контролю, голова та члени комісії мають право під час проведення перевірки складати акти, які фіксують факти, пов'язані з організаційними питаннями стосовно проведення перевірки, необхідності її продовження чи неможливості її проведення.

Відповідно до п. 6.7. Порядку контролю, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень. У приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобовязання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень.

Згідно п. 6.11. Порядку контролю, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обовязково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

У відповідності до п. 7.1. Порядку, підставами для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є:

-встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей;

-вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому;

-невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю;

-відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки;

-грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

-встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади.

Дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є:

-попередження;

-позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (п. 7.5 Порядку).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому (п. 7.6 Порядку).

Тобто, складений комісією з проведення позапланової невиїзної перевірки оскаржуваний акт є лише носієм доказової інформації.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Проте, такі висновки викладені в акті можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність дій суб'єкта владних повноважень при складанні акту або законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Таким чином, акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 03.08.2015 року « 09-19/10 не є правовим документом, який встановлює відповідальність позивача та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що в розумінні чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 94 КАС України у звязку із відмовою в задоволенні позову відшкодуванню із Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович