Справа № 826/7721/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7721/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Непідприємницьке товариство «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про: визнання протиправним та скасування розпорядження №678 від 09.04.2015р. «Про виключення Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи»; зобов'язання скасувати запис у Державному реєстрі фінансових установ щодо виключення Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи і поновлення Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» у статусі фінансової установи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ПФ №76, виданого 27.06.2006 року, НТ «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» включено до Державного реєстру фінансових установ.

Розпорядженням від 09.04.2015 року №678 виключено НТ «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» з державного реєстру фінансових установ у зв'язку з ненадходженням пенсійних внесків до Фонду протягом вісімнадцяти місяців та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ПФ №76.

Вважаючи розпорядження протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно ч.1 та 2 ст.12 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" №1057, засновник (засновники) пенсійного фонду зобов'язаний сформувати склад ради фонду відповідно до цього Закону до дня подання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, документів для включення пенсійного фонду до Державного реєстру фінансових установ.

Рада фонду після включення пенсійного фонду до Державного реєстру фінансових установ та реєстрації інвестиційної декларації, повинна укласти договори: про адміністрування пенсійного фонду - з адміністратором, який має ліцензію на провадження діяльності з адміністрування пенсійних фондів; про управління активами пенсійного фонду - з компанією з управління активами або з іншою особою, яка отримала ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами); про обслуговування пенсійного фонду зберігачем - із зберігачем.

Згідно приписів ч.5 ст.12 Закону №1057, у разі невиконання вимог частин першої і другої цієї статті протягом вісімнадцяти місяців з дня реєстрації пенсійного фонду як фінансової установи та/або у разі ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом цього строку Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, приймає рішення про скасування реєстрації зазначеного пенсійного фонду як фінансової установи та подає позов до суду про ліквідацію такого пенсійного фонду.

Відповідно до абз.3 п. 2 розділу ХVІІІ Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 року №41, виключення недержавного пенсійного фонду з Реєстру та анулювання Свідоцтва здійснюються, зокрема, у разі невиконання вимог ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та/або ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом вісімнадцяти місяців.

Суд першої інстанції вірно вказує, що тобто, в даному випадку йдеться про альтернативні умови для настання юридичних наслідків для фінансової установи. Законодавець відлік 18 місяців ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду не ставить в залежність від дня реєстрації пенсійного фонду.

Початком строку стосовно ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду (вісімнадцять місяців) не є реєстрація пенсійного фонду як фінансової установи, а будь-який вісімнадцятимісячний період, протягом якого не надходять пенсійні внески до пенсійного фонду.

З урахуванням викладеного, спірне розпорядження Комісії правомірно винесено із застосуванням абз.3 п.2 розділу XVIII Положення №41, оскільки дане положення не суперечить приписам ч.5 ст.12 Закону №1057.

Положення ч. 5 ст. 12 Закону №1057 застосовані відповідачем у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, що також узгоджується з правовою позицією про дію закону в часі, зокрема, в рішеннях Конституційного суду України №1-зп/1997 від 13.05.1997 року, №1-рп/1999 від 09.02.1999 року, №3-рп/2001 від 05.05.2001, де зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Як видно з матеріалів справи,18.07.2012 року є останньою датою 18 місячного строку надходження пенсійних внесків до НТ «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія», що підтверджується копією виписки про рух коштів по банківському рахунку, а отже, відповідачем правомірно застосовано редакцію Закону №1057 від 19.07.2012 року.

Стосовно посилань представника позивача на невідповідність абз.3 п.2 розділу XVIII Положення №41 нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, то суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до п. 1.3 Порядку подання нормативно-правових актів на. державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.05.2005 року №34/5, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Тобто, законодавством передбачена процедура, згідно якої Міністерство юстиції України проводить правову експертизу на відповідність нормативно-правового акта до чинного законодавства, що підтверджує його законність та відповідність актам вищої юридичної рили. Відтак, з урахуванням викладеного та відсутності доказів визнання абз.3 п.2 розділу XVIII Положення №41 таким, що не відповідає акту вищої юридичної сили, відповідні доводи апелянта критично оцінюються судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що розпорядження прийнято Комісією у відповідності до положень законодавства та є правомірним. Відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.71 КАС України надав до суду належні докази правомірності своїх дій, та обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 14.08.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Непідприємницького товариства «Всеукраїнський відкритий недержавний пенсійний фонд «Свята Софія» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.