Справа № 2а-244/11
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2а-244/11
Головуючий у 1-й інстанції: Грубіян Є.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області на постанову Житомирського районного суду від "28" квітня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області про визнння бездіяльності протиправної та зобов'язання вченити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

5.04.2011р. позивач звернувся з позовом про визнання протиправними дій УПФУ в Житомирському районі щодо нездійснення йому перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до розмірів, визначених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та допомоги ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок і виплатити недоплачену пенсію і допомогу з 30 вересня 2010 року.

Постановою від 28.04.2011р. Житомирський районний суд адміністративний позов задовольнив. Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Житомирському районі провести перерахунок та виплатити позивачу починаючи з 30.09.2010року по 30.03.2011 року основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах, встановлених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком і збільшення пенсії на 30% мінімальної пенсії.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду та прийняти новий судовий акт про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії і має 2-у групу інвалідності, що пов"язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.5,6,7) та являється дитиною війни..

З 12.01.2005 року позивачу призначено пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " (а.с.10,11).

10.03.2011 року позивач звернувся із заявою в якій просив відповідача нараховувати та виплачувати йому основну та додаткову пенсії , як інваліду третьої групи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.12), однак, відповідачем йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до вимог статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(надалі Закон №796), обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В усіх випадках розмір пенсій для інвалідів по 2-ї групи інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, інвалідам 2-ї групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №550 від 28.05.2008 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсі тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Згідно ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-Х11, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Цією нормою надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом N 1788-XII або спеціальним Законом N 796-XII.

Обставини справи свідчать про те, що позивачка з 31 січня 2011 року обрала умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом N 796-XII, а саме , як свідчить заява позивача, він виявив бажання отримувати пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід 2-ї групи пов"язаного з Чорнобильською катастрофою (а.с.12).

Так як позивач обрав основний вид пенсії передбачений ст.54 Закону №796-ХП, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те , що відповідач зобов"язаний проводить нарахування та виплату даної основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров"ю в розмірах визначених ст.ст.50,54 Закону №796-Х11 без обмеження у часі. В той же час, суд першої інстанції помилково зобов"язав відповідача здійснити нарахування та виплату основної і додаткової пенсій в розмірах визначених ст.ст.50,54 Закону №796-Х11 з 30.09.2010 року, адже право позивача на зазначені пенсії в даному випадку виникло лише з часу звернення до відповідача з відповідною заявою, а саме з 10.03.2011 року, так як до цього часу позивач перебував на пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування ".

Враховуючи викладене, колегія судів прийшла до висновку, що в даному випадку відповідача необхідно зобов"язати провести перерахунок та виплатити позивачу з державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, починаючи з 10.03.2011року, на час дії зазначеного Закону №796-Х11 та наявності у позивача відповідного статусу.

Крім того, так як ОСОБА_4 є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни в розумінні ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни, то на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вищезазначеним Законом України.

Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (надалі Закон №2195-4) особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону) зупинено дію ст.6 Закону №2195-4 та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону №2195-4 виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50% розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007р. № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік"

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Разом з тим, суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Так, п. 8 Постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2, з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року та 22.05.2008 р. та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Дубенському районі повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності положення п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік" та п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону №2195-4 відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач не правомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

В той же час колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за період з 30.09.2010 року по 4.10.2011 року включно, не врахувавши шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановлено істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків , установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала , не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Предметом позову в справах, пов"язаних з соціальними виплатами є дії чи бездіяльність суб"єкта владних повноважень по виплаті і проведенню нарахування соціальних виплат, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду за який виник спір. Тобто можливі випадки, коли в частині вимог позовну заяву слід залишити без розгляду (частина перша ст.100 КАС), а в іншій частині - відкрити провадження.

В даному випадку спірні виплати є регулярними і виплачуються щомісяця разом із пенсійними виплатами, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні щомісячного підвищення до пенсії передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Позовну заяву позивачем подано до суду 5 квітня 2011 року, а тому визначений законом шестимісячний строк протягом якого можуть бути задоволені позовні вимоги закінчується 4.10. 2010 року.

Строки звернення до суду за захистом порушеного права визначені Законом і обмежені у часі, а тому в разі пропуску шестимісячного строку з поважних причин і доведення цієї обставини він може бути поновлений судом.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.195,198, 201,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2011 року змінити.

Викласти резолютивну частину зміненої постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Зобов"язати управління Пенсійного Фонду України в Житомирському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 починаючи з 10.03.2011року відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з розміру основої(державної) пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на час дії закону та наявності у позивача відповідного статусу, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за період з 5.10.2010 року по 5.04.2011 року включно з врахуванням раніше виплачених позивачці сум за вказаний період".

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Миколаївська, буд 12,с. Головенка,Житомирський район, Житомирська область,12464

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області пл. Польова,8,м.Житомир,10009