Справа № 2-а-347/10
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" травня 2011 р. Справа № 2-а-347/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації Рівненської області на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "15" грудня 2010 р. у справі № 2-а-347/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

31 грудня 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації Рівненської області, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача та зобов"язати його нарахувати і виплатити їй державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з липня по грудень 2007 року . Посилалася на те, що відповідач при наданні їй вказаних видів допомоги керувався нормативно-правовими актами, які рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Визнано протиправною бездіяність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації щодо виплати позивачці державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 1 вересня по 31 грудня 2007 року в меншому розмірі ніж визначено Законом. Зобов"язано з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" в розмірі , що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 1 вересня по 31 грудня 2007 року включно з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації Рівненської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду. В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилався на те, що здійснював виплати вказаної допомоги у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та у межах передбаченого цим законом обсягу видатків. Стаття Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якою було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 Закону України "Про допомогу сім'ям з дітьми", була визнана неконституційною та втратила чинність з дня прийняття Рішення Конституційного Суду України. Крім того управління вважає, що позивачкою пропущено шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.99 КАС України.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з"явились, про час та місце повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією, в даному судовому засіданні, за відсутності позивача та представника відповідача й в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є матір"ю малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує від нього виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як непрацююча особа.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п. 14 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі №1-29/2007 були визнані неконституційними положення п.7 ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, отже, з цього часу відновлено дії ст.12 та ч.1 ст.15, п.3 розділу УШ „Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України вказана допомога позивачці в 2007 році виплачувалась не в повному розмірі.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 1.09.2007 року по 31.12.2007 року в розмірах визначених ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" .

В той же час, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково вважав , що строк звернення до суду позивачкою не пропущено , так як невиплата належних їй коштів є триваючим порушенням в зв"язку з чим неможливо визначити початок перебігу строку звернення до суду.

Відповідно до ст.ст.2,3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав , свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня службова чи посадова особа або інший суб"єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виплати передбачені Законом України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" є виплатами соціального характеру.

В даному випадку між позивачем та відповідачем, як суб"єктом владних повноважень виник публічно-правовий спір пов"язаний з соціальними виплатами, який повинен розглядатись в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України в межах строків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України , адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду , встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом. У ч. 2 ст. 99 КАС України ( в редакції від 6.07.2005 року діючій на час звернення позивачки до суду) встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановлено істини у конкретній адміністративній справі. Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Предметом позову в даній справі є спір пов"язаний з дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень по виплаті і проведенню нарахування соціальних виплат, які є щомісячними і про свої порушені права позивачці було відомо безпосередньо при отриманні відповідної допомоги протягом 2007 року.

В даному випадку позовну заяву ОСОБА_4 подано до суду 31грудня 2008 року, а тому визначений законом річний строк протягом якого можуть бути задоволені позовні вимоги закінчується 31 грудня 2007 року.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що порушення є триваючим, а тому не можливо визначити початок перебігу строку звернення до суду є безпідставними, так як початок перебігу строку для позивачки розпочався з дня отримання допомоги на дитину, яка як вбачається із довідки №1663 від 19 грудня 2008 року (а.с.10) була виплачена їй у вересні 2007 року.

Усі закони , що визначають права і обов"язки громадян доводяться до населення у визначеному діючим законодавством порядку і їх офіційне оприлюднення є необхідною умовою набрання ними чинності, а тому позивачка могла дізнатись про порушення свого права з дня отримання допомоги.

Відповідно до ст.100 КАС України (в редакції від 6.07.2005 року) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови , якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Строки звернення до суду за захистом порушеного права визначені Законом і обмежені у часі, а тому в разі пропуску строку звернення до суду з поважних причин і доведення цієї обставини він може бути поновлений судом.

Так як, позивачка із заявою про поновлення пропущеного строку до суду не зверталась, а відповідач у своїх запереченнях (а.с.18-20) наполягав на застосуванні судом першої інстанції положень ст.ст.99,100 КАС України, то колегія суддів прийшла до висновку , що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в зв"язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.198,202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області задовольнити .

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову , якою відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Центральна 23,с.Шпанів,Рівненський район, Рівненська область,35301

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації Рівненської області вул.Соборна, 366 А,м.Рівне,33024