Справа № 804/7955/15
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2015 рокусправа № 804/7955/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року по справі № 804/7955/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМКО" до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання нечинними (недійсними) та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕМКО" звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати нечинним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ № від 24.06.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 110 142,00 грн.;

- визнати нечинним (недійсним) та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ № від 24.06.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 718 671,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності укладених правочинів з ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс" та вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено податкові зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована необґрунтованістю та недоведеністю відповідачем тих обставин, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Такі висновки суд обґрунтував встановленими обставинами справи, які свідчать про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем, а також наявністю належним чином оформленими первинними документами, які підтверджують здійснені позивачем господарські операції, за наслідками яких підприємством визначено податкові зобовязання з податку на прибуток та з податку на додану вартість.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та

процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Семко" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.14 року по 31.12.14 року, за результатами якої складено акт перевірки від 09.06.2015 року № 489/22-02/38334403.

В Акті перевірки зроблено висновки про порушення підприємством вимог:

1. п п. 135.2, п.п.135.4.1, п.135.4. ст.135, п.138.4. ст.138, п.п. 139.1.1, 139.1.9. п.139.1 ст. 139, п. 44.1 ст. 44 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 479114грн.;

2. п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.4, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та п.п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 73 428 грн., в тому числі за січень 2014 року - 74216 грн., лютий 2014 року - 41 754 грн., березень 2014 року - (-41903) грн., липень 2014 року - (-639) грн.

Такі висновки податкової служби, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на наступному.

Проведеною перевіркою встановлено відображення ТОВ "Семко" у податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

Вказані господарські взаємовідносини ОДПІ вважає нереальними, такими, що не створюють юридичних наслідків і відповідно позбавляють ТОВ "Семко" права на визначення витрат та формування податкового кредиту.

Як вбачається з Акту перевірки, висновки про нереальність господарських операцій ОДПІ зроблено з огляду на акти перевірок контрагентів позивача, а саме акт від 468/04-62-22-3/38530554 від 31.03.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Дніпротехноком" щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року" та акт від 01.09.2014 року № 2665/26-55-22-08/39001310 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Промовілс" щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року", в яких встановлено, що операції між ТОВ "Дніпротехноком" і ТОВ "Промовілс" та контрагентами не підтверджено стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання таких видів робіт, послуг, постачання ТМЦ або здійснення діяльності; - відсутність фактів реального здійснення господарських операцій ТОВ "Дніпротехноком" і ТОВ "Промовілс". По ланцюгу продажу товарів (робіт, послуг) від зазначених підприємств у перевіряємий період одним із покупців є ТОВ "Семко".

Згідно отриманої відповіді від ЦБ ДАІ на запит Криворізької центральної ОДПІ, транспортні засоби у ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс" відсутні.

На письмовий запит Криворізької центральної ОДПІ позивачем до перевірки не надано письмових пояснень та документів щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "Дніпротехноком" (товарно-транспортних накладних щодо транспортування товару, переданого ТОВ "Семко" в адресу ТОВ "Дніпротехноком"; документи, що підтверджують маркування товару після перепакування ТОВ "Дніпротехноком"; сертифікати якості, фіто-санітарні висновки, та інші дозвільні документи щодо реалізації товарів, отриманих після переробки та пакування від ТОВ "Дніпротехноком").

По взаємовідносинам з ТОВ "Промовілс", позивачем до перевірки не надано товарно-транспортні накладні на перевезення придбаного товару, сертифікати якості та відповідності на придбаний товар.

З огляду на зазначене, ОДПІ робить висновок, що правочини укладені між ТОВ "Семко" та ТОВ "Дніпротехноком" і ТОВ "Промовілс" у визначені в акті перевірки періоди не спричиняють реального настання правових наслідків. З цих підстав, ДПІ зроблено висновок про завищення ТОВ «Семко» витрат та податкового кредиту по цим взаємовідносинам.

Крім цього, ДПІ вказує на порушення ТОВ «Семко» вимог пп..135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України, а саме підприємством занижено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за рахунок сум безповоротної фінансової допомоги, яку ДПІ визначає як суми коштів, що надходили на рахунки ТОВ «Семко» від контрагентів-покупців при реалізації товарів (послуг), які придбані ТОВ «Семко» від ТОВ "Дніпротехноком" і ТОВ "Промовілс". Така позиція ДПІ полягає у тому, що оскільки придбання товарів (робіт/послуг) ТОВ «Семко» від ТОВ "Дніпротехноком" і ТОВ "Промовілс" не підтверджена, то вказані товари (роботи/послуги) ТОВ «Семко» не могло реалізувати, а відповідно суми, які надходили на рахунки ТОВ «Семко» від реалізації цих товарів (робіт/послуг) є безповоротною фінансовою допомогою, яку ТОВ «Семко» було зобов'язано відобразити у складі доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

На підставі акта перевірки 24.06.2015 року ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 718 671,00 грн., в тому числі за основним платежем 479 114,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 239 557,00 грн.;

- № , яким підприємству визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у загальному розмірі 110 042,00 грн., в тому числі за основним платежем 73428,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 36714,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржені рішення відповідача прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені, зокрема, Податковим кодексом України.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, в редакцій чинній на час здійснення спірних господарських операцій, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при визначені оподатковуваного прибутку, визначені ст.139 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у зв'язку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу витрат та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару).

Таким чином, у спірних правовідносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

Встановлені обставини справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що у перевіреному періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

Щодо господарських взаємовідносин ТОВ "СЕМКО" із ТОВ "Дніпротехноком".

01.06.2013р. між ТОВ "СЕМКО" (Замовник) та ТОВ "Дніпротехноком" (Виконавець) укладено договір про надання послуг №0613-1, згідно умов якого Виконавець зобов'язується за завданням Замовника на умовах цього Договору виконати роботи, передбачені п.1.4 Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи. Згідно п.1.4 Виконавець виконує послуги по навантаженню та розвантаженню товарів, очищенню товару, перепакуванню товару. (Т.1 а.с.106-108).

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджується наступними документами:

- актами виконаних робіт №1003 від 03.01.2014 року (Т.1 а.с.109), №1002 від 03.01.2014 року (Т.1 а.с.112), №3512 від 08.01.2014 року (Т.1 а.с.116), №4507 від 10.01.2014 року (Т.1 а.с.121), №6505 від 14.01.2014 року (Т.1 а.с.126), №7511 від 16.01.2014 року (Т.1 а.с.132), №9505 від 20.01.2014 року (Т.1 а.с.140), №10010 від 21.01.2014 року (Т.1 а.с.145), №11006 від 23.01.2014 року (Т.1 а.с.152), №13514 від 28.01.2014 року (Т.1 а.с.156), №13515 від 28.01.2014 року (Т.1 а.с.160), №14022 від 29.01.2014 року (Т.1 а.с.164), №14521 від 30.01.2014 року (Т.1 а.с.170), №2017 від 05.02.2014 року (Т.1 а.с.173), №3015 від 07.02.2014 року (Т.1 а.с.178), №3016 від 07.02.2014 року (Т.1 а.с.183), №3017 від 07.02.2014 року (Т.1 а.с.186), №4514 від 10.02.2014 року (Т.1 а.с.189), №5504 від 12.02.2014 року (Т.1 а.с.194);

- актами приймання-передачі переробленого товару від 03.01.2014 року №1-00001003 (Т.1 а.с.110), №1-00001002 від 03.01.2014 року (Т.1 а.с.114), від 08.01.2014 року №00003512 (Т.1 а.с.118), від 10.01.2014 року №00004507 (Т.1 а.с.123), від 14.01.2014 року №00006505 (Т.1 а.с.128), від 16.01.2014 року №00007511(Т.1 а.с.134), від 20.01.2014 року №00009505(Т.1 а.с.142), від 21.01.2014 року №-000100010 (Т.1 а.с.147), від 23.01.2014 року №00011006 (Т.1 а.с.154), від 28.01.2014 року №00013514 (Т.1 а.с.158), від 28.01.2014 року №-00013515 (Т.1 а.с.161), від 29.01.2014 року №00014022 (Т.1 а.с.166), від 30.01.2014 року №1-00014521 (Т.1 а.с.171), від 05.02.2014 року №00002017 (Т.1 а.с.175), від 07.02.2014 року №00003015 (Т.1 а.с.180), від 07.02.2014 року №00003016 (Т.1 а.с.184), від 07.02.2014 року №00003017 (Т.1 а.с.187), від 10.02.2014 року №00004514 (Т.1 а.с.191), від 12.02.2014 року №00005504 (Т.1 а.с.196);

- актами переробки товару №-00001003 (Т.1 а.с.111), №00001002 (Т.1 а.с.115), №1-00003512 (Т.1 а.с.119), №2-00003512 (Т.1 а.с.120), №1-00004507 (Т.1 а.с.124), №2-00004507 (Т.1 а.с.125), №1-00006505 (Т.1 а.с.129), №2-00006505 (Т.1 а.с.130), №3-00006505 (Т.1 а.с.131), №1-00007511(Т.1 а.с.135), №2-00007511(Т.1 а.с.136), №3-00007511(Т.1 а.с.137), №4-00007511(Т.1 а.с.138), №5-00007511 (Т.1 а.с.139), №1-00009505 (Т.1 а.с.143), №2-00009505 (Т.1 а.с.144), №1-00010010 (Т.1 а.с.148), №2-00010010 (Т.1 а.с.149), №3-00010010 (Т.1 а.с.150), №4-00010010 (Т.1 а.с.151), №1-00011006 (Т.1 а.с.155), №0-00013514 (Т.1 а.с.159), №1-00013515 (Т.1 а.с.162), №2-00013515 (Т.1 а.с.163), №1-00014022 (Т.1 а.с.167), №2-00014022 (Т.1 а.с.168), №3-00014022 (Т.1 а.с.169), №1-00014521 (Т.1 а.с.172), №1-00002017 (Т.1 а.с.176), №2-00002017 (Т.1 а.с.177), №1-00003015 (Т.1 а.с.181), №2-00003015 (Т.1 а.с.182), №1-00003016 (Т.1 а.с.185), №1-00003017 (Т.1 а.с.188), №1-00004514 (Т.1 а.с.192), №2-00004514 (Т.1 а.с.193), №1-00005504 (Т.1 а.с.197), №2-00005504 (Т.1 а.с.198), №3-00005504 (Т.1 а.с.199);

- актами приймання-передачі продукції від 01.01.2014 року №1 (Т.1 а.с.113), від 06.01.2014 року №2 (Т.1 а.с.117), від 08.01.2014 року №3 (Т.1 а.с.122), від 12.01.2014 року №4 (Т.1 а.с.127), від 14.01.2014 року № 5 (Т.1 а.с.133), від 17.01.2014 року №6 (Т.1 а.с.141), від 18.01.2014 року №7 (Т.1 а.с.146), від 20.01.2014 року №8 (Т.1 а.с.153), від 25.01.2014 року №9 (Т.1 а.с.157), від 27.01.2014 року №10 (Т.1 а.с.165), від 02.02.2014 року №1 (Т.1 а.с.174), від 04.02.2014 року №2 (Т.1 а.с.179), від 07.02.2014 року №3 (Т.1 а.с.190), від 09.02.2014 року №4 (Т.1 а.с.195);

- податковими накладними від 03.01.2014 року №1002, №1003 від 03.01.2014 року, №3512 від 08.01.2014 року, №4507 від 10.01.2014 року, №6505 від 14.01.2014 року, №7511 від 16.01.2014 року, № 9505 від 20.01.2014 року, №10010 від 21.01.2014 року, №11006 від 23.01.2014 року, №13514 від 28.01.2012 року, №13515 від 28.01.2014 року, №14022 від 29.01.2014 року, №14521 від 30.01.2014 року, №2017 від 05.02.2014 року, №3015 від 07.02.2014 року, №3016 від 07.02.2014 року, №3017 від 07.02.2014 року, №4514 від 10.02.2014 року, №5504 від 12.02.2014 року (Т.1 а.с.200-218)

Розрахунки за отримані послуги проведені, що підтверджується банківськими виписками за 13.01.2014 року, 17.01.2014 року, 10.02.2014 року, 11.02.2014 року, 13.02.2014 року, 17.02.2014 року, 26.02.2014 року, 17.03.2014 року, 18.03.2014 року, 19.03.2014 року, 20.03.2014 року, 21.03.2014 року, 24.03.2014 року, 25.03.2014 року, 26.03.2014 року (Т.2 а.с.83-97).

Щодо господарських взаємовідносин ТОВ "СЕМКО" із ТОВ "Промовілс".

01.07.2014 року між ТОВ "СЕМКО" (Покупець) та ТОВ "Промовілс" (Продавець) укладено договір поставки №П0107-2014, згідно умов якого Продавець поставляє Покупцю товар, у кількості, асортименті і за цінами згідно з накладними, які є невідємною частиною цього Договору, а Покупець приймає товар, оплачуючи його повну вартість (Т.1 а.с.225).

Фактичне виконання сторонами умов договору підтверджується наступними документами:

- видатковими накладними №10307 від 03.07.2014 року (Т.1 а.с.226), №20307 від 03.07.2014 року (Т.1 а.с.227), №10407 від 04.07.2014 року (Т.1 а.с.228), №20407 від 04.07.2014 року (Т.1 а.с.229), №10707 від 07.07.2014 року (Т.1 а.с.230);

- податковими накладними від 03.07.2014 року №10307 (Т.1 а.с.231), №20307 від 03.07.2014 року (Т.1 а.с.232), №10407 від 04.07.2014 року (Т.1 а.с.233), №20407 від 04.07.2014 року (Т.1 а.с.234), від 07.07.2014 року №10707 (Т.1 а.с.235).

Розрахунки за отримані послуги проведені, що підтверджується банківськими виписками за 08.07.2014 року, 09.07.2014 року, 10.07.2014 року, 14.07.2014 року (Т.2 а.с.98-101).

В подальшому, отриманий товар використовувався ТОВ "СЕМКО" в пакетуванні готової продукції, тобто у власній господарській діяльності та постачався підприємству - покупцю ТОВ "Аграна Фрут Україна", який був основним покупцем ТОВ "Семко" за досліджуваний період.

При цьому, довідкою №35/26-57-22-03-10/39001310 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Промовілс» з питань підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Семко» за період липень 2014 року», яку складено 08.06.2015р. ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві, підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Семко» за період липень 2014 року.

Фактично придбання позивачем товарів (робіт) від ТОВ "Дніпротехноком", ТОВ «Промовілс» та використання їх у власній господарській діяльності підтверджується і самим актом перевірки, в якому вказано, що вказані товари (роботи) реалізовано ТОВ «Семко» підприємцям-покупцям, перелік яких наведено на стор.6 Акту перевірки, але, при цьому, суми від реалізації зазначених товарів (робіт), які надходили на рахунки ТОВ «Семко» ОДПІ вважає безповоротною фінансовою допомогою з підстав, які зазначено вище.

Встановивши такі обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ОДПІ в акті перевірки на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, оскільки такі акти можуть свідчити лише про не можливість проведення звірки платників податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювались від імені таких платників податків. В акті про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується саме причина неможливості проведення зустрічної звірки та зазначаються заходи, які були вжиті податковою інспекцією для проведення зустрічної звірки. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка у такому випадку проведена не була. Таким чином, акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача, на які посилається ОДПІ, неможливо визнати належними та допустимими доказами, які б свідчили про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і висновки ДПІ щодо заниження позивачем доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Так, як вбачається з Акту перевірки, заниження доходу ДПІ пов'язує з тим, що позивачем не включено до доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої товари (роботи), придбання яких не підтверджено від ТОВ "Дніпротехноком" та ТОВ "Промовілс".

Відповідно до пп..14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Отже, вказаною нормою матеріального права визначено поняття безповоротної фінансової допомоги, але з яких підстав, враховуючи встановлені перевіркою обставини, ДПІ вказує на отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги, в Акті перевірки не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт перевірки, на висновках якого ґрунтуються і доводи апеляційної скарги, не свідчить про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що могло б стати підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року по справі №804/7955/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Ухвалу виготовлено у повному обсязі 09.10.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк