Справа № 802/437/15-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/14810/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за поданням Козятинської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегіна» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Козятинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - заявник) звернулась до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальність «Сегіна» (далі - платник податків).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року, провадження у справі закрито, оскільки заявлені вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, передбаченого ст. 183-3 КАС України, а підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження, так як встановлено наявність спору про право.

В касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нову постанову про задоволення подання та підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Платник податків знаходиться на податковому обліку заявника.

В.о. начальника Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового Кодексу України було винесено наказ від 16.02.2015 року № 102 «Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сегіна» ().

Згідно направлення на перевірку № 44 від 17.02.2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу податкового аудиту Козятинської ОДПІ Українець Н.І. було вжито заходи по проведенню документальної виїзної позапланової перевірки платника податків.

17.02.2015 року було здійснено вихід за податковою адресою платника податків, однак представник такого не допустив до перевірки працівника податкового органу про що складено відповідний Акт від 17.02.2015 року № 3/22/37258767.

В.о. начальника Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на підставі відповідного звернення та п.94.2 ст.94 ПК України, 18.02.2015 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

19 лютого 2015 року заявник звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Судами також встановлено, що платником податків подано до Вінницького окружного адміністративного суду адміністративний позов до заявника про визнання протиправним та скасування наказу від 16.02.2015 року № 102 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки стосовно нього.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання, правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звернення заявника до суду та розгляду поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, між заявником та платником податків існував спір про право, що підтверджується матеріалами відповідного позову з відміткою про реєстрацію таких судом 19.02.2015 року.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

В силу вимог підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно з абзацом 1 пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється на підставі подання органів державної податкової служби.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням чи діями податкового органу, що були підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди, як підстави для висновку про існування спору про право. Таким чином, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Адже така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

З огляду на викладене, подання платником податків позову про визнання протиправними наказу заявника щодо проведення перевірки, що було підставою для виникнення обставин для внесення подання, свідчить про наявний спір про право, а тому суди правильно вважали, що за вказаних обставин, заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному (позовному) порядку.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 802/437/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко