Справа № 2а/0270/1283/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/43682/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикраси»

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року

у справі № 2а/0270/1283/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикраси»

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання видати свідоцтво платника єдиного податку, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикраси» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (далі - відповідач) про: визнання протиправною відмови ДПІ у м. Вінниці у видачі ТОВ «Прикраси» свідоцтва платника єдиного податку та застосування ним спрощеної системи оподаткування; визнання протиправним рішення ДПІ у м. Вінниці про невидачу ТОВ «Прикраси» свідоцтва платника єдиного податку; зобов'язання ДПІ у м. Вінниці видати ТОВ «Прикраси» свідоцтво платника єдиного податку (в редакції заяви про зміну предмету позову від 10 квітня 2012 року № 17-12/1283-02).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року позов був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м. Вінниці про відмову у видачі ТОВ «Прикраси» свідоцтва платника єдиного податку, викладеного у формі вмотивованої письмової відмови за № 5858/10/15-1 від 02 лютого 2012 року. Зобов'язано Вінницьку ОДПІ Вінницької області повторно та у відповідності до норм Податкового кодексу України розглянути заяву ТОВ «Прикраси» від 24 січня 2012 року про застосування спрощеної системи оподаткування. У задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Прикраси» сплачений судовий збір у розмірі 16,09 грн. шляхом його безспірного списання органами ДКС України з рахунків Вінницької ОДПІ Вінницької області.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року було скасовано і прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ «Прикраси», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2012 року .

У запереченні на касаційну скаргу Вінницька ОДПІ Вінницької області Державної податкової служби, посилаючись на те, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року є законною та обґрунтованою, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

24 січня 2012 року ТОВ «Прикраси» до ДПІ у м. Вінниці було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року, відповідно до якої позивачем був обраний такий вид діяльності за КВЕД, як: 36.22.0 - виробництво ювелірних виробів.

Листом від 02 лютого 2012 року № 5858/10/15-1 ДПІ у м. Вінниці повідомила позивача про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку, оскільки відповідно до Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Податковим кодексом України не встановлено обмежень на застосування спрощеної системи оподаткування суб'єктами господарювання, що здійснюють діяльність з виготовлення та реалізації ювелірних та побутових виробів з дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням, і достатніми умовами для застосування спрощеної системи оподаткування відповідно до норм Податкового кодексу України є здійснення виробництва годинникових корпусів з дорогоцінних металів, виробництва ювелірних виробів з дорогоцінних металів, а також оптової та роздрібної торгівлі ювелірними виробами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позовних вимог, виходив з того, що торгівля ювелірними виробами із дорогоцінних металів відноситься до торгівлі дорогоцінними металами, в отже підпадає під обмеження, встановлені підпунктом 281.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, з огляду на що податковий орган з передбачених законом підстав обґрунтовано відмовив позивачу у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку та застосуванні спрощеної системи оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 4 пункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Поняття «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння» у Податковому кодексі України не визначено.

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дорогоцінними металами є золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу наведе в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 244 терміни (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.5 зазначеної Інструкції (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виробом з дорогоцінного металу є будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальний Закон у галузі контролю за операціями з цінними металами відносить ювелірні вироби до дорогоцінних металів та, відповідно, торгівлю ювелірними виробами - до торгівлі дорогоцінними металами.

За таких обставин, з 01 січня 2012 року та до часу набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм», яким було внесено зміни до абзацу 4 пункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, особи, які здійснювали торгівлю ювелірними виробами не мали правових підстав для перебування на спрощеній системі оподаткування.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ТОВ «Прикраси» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикраси» залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна