Справа № 2а-6667/11/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2011-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2011 року 09:26 № 2а-6667/11/2670

За позовом Державної адміністрації звязку

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення штрафу,

Суддя Добрянська Я.І.

Секретар судового засідання Пузій М.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не прибув

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 30.05.2011 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_2 адміністрація звязку звернулась в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про накладення штрафу від 19.04.2011 р. ВП № 25385199.

- визнати незаконною постанову про накладення штрафу від 19.04.2011 р. ВП № 25385199, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

- скасувати постанову про накладення штрафу від 19.04.2011 р. ВП № 25385199, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу була винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 з порушенням законодавства, а саме, позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, не було отримано постанови про відкриття виконавчого провадження, зважаючи на що позивач не міг самостійно виконати вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому оскаржувану постанову про накладення штрафу позивач вважає винесеною незаконно та такою що підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не прибув та не скерував свого представника, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, підтвердженням чого є повідомлення про вручення відповідачу судової кореспонденції від 20.05.2011 р., що міститься в матеріалах справи.

Будь-яких заяв, клопотань, заперечень чи пояснень від відповідача стосовно даного спору до суду не надходило.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2011 року Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 2а-676/11/2670 у складі головуючої судді Блажівської Н.Є., суддів Шрамко Ю.Т. та Кротюка О.В. було частково задоволено позов ОСОБА_4 до Державної адміністрації зв'язку про поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Управління стратегії розвитку телекомунікацій Державної адміністрації зв'язку, стягнення з Державної адміністрації зв'язку на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Окружним адміністративним судом міста Києва постанову по справі № 2а-676/11/2670 в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Управління стратегії розвитку телекомунікацій Державної адміністрації зв'язку та виплати середнього заробітку за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»у редакції від 04.11.2010 року, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як зокрема виконавчі листи, що видаються судами.

10.03.2011 р. Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 2а-676/11/2670 про зобов'язання Державної адміністрації зв'язку виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за 1 місяць.

27 квітня 2011 року на адресу Державної адміністрації зв'язку листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.04.2011 р. № 1716-25 надійшла постанова про накладення штрафу у розмірі 1020,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду та законних вимог державного виконавця, а саме вимоги державного виконавця від 21.04.2011 р. № 1716-25 (далі - вимога), з якої вбачається, що у разі повторного невиконання боржником без поважних причин, державний виконавець накладає на ОСОБА_2 адміністрацію зв'язку штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Зазначена постанова від 19.04.2011 р. старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесена на примусове виконання рішення по справі № 2а-676/11/2670, а саме виконавчого листа, виданого 10.03.2011 р. Окружним адміністративним судом м. Києва про виплату ОСОБА_4 середнього заробітку за 1 місяць.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови державним виконавцем зазначено про винесення 21.03.2011 р. постанови про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано семиденний строк для самостійного виконання рішення суду.

В позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні, представник позивача зазначив, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було, у відповідності до вимог законодавства про виконавче провадження, надіслано позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження, зважаючи на що позивач не мав змоги самостійно виконати вимоги, визначені в постанові про відкриття виконавчого провадження у визначений строк.

Проаналізувавши матеріали справи, та дослідивши всі необхідні докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, у відповідності до вимог зазначеного Закону щодо обов'язкового надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом, боржник може вважатись повідомленим про відкриття виконавчого провадження тільки у випадку надсилання йому постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження»встановлені загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частини першої цієї статті, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладання повторно перевіряє стан виконання рішення.

Отже, обов'язковою умовою накладання штрафу на боржника є невиконання вимог без поважних причин виконавчого документа, отриманого боржником.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, та наданих представником позивача пояснень, ОСОБА_2 адміністрація зв'язку не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження, за самостійне невиконання вимог якої у визначені строки, відповідачем було винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Докази щодо отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем суду також надані не були.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, підтвердженням чого є повідомлення про вручення відповідачу судової кореспонденції від 20.05.2011 р., що міститься в матеріалах справи, однак не надав суду доказів щодо отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Частиною першою цієї статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладання штрафу на боржника.

З аналізу зазначеного законодавства, зокрема вимог частини першої статей 31, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може винести постанову про накладання штрафу на боржника тільки після спливу строку, встановленому ним у постанові про відкриття виконавчого провадження, та після з'ясування обставини отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після отримання повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих представником позивача пояснень, станом на дату винесення постанови про накладення штрафу - 19 квітня 2011 року, а також на час розгляду даної справи, ОСОБА_2 адміністрація зв'язку постанови про відкриття виконавчого провадження не отримувала, а отже, не маючи інформації про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, ОСОБА_2 адміністрація зв'язку не мала змоги виконати вимоги, визначені в постанові про відкриття виконавчого провадження самостійно та в передбачені строки.

Крім того, як було зазначено представником позивача в судовому засіданні, на час подачі даного позову до суду, ОСОБА_2 адміністрацією звязку було виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-676/11/2670 в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Управління стратегії розвитку телекомунікацій Державної адміністрації зв'язку та виплати середнього заробітку за 1 місяць.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Однак, як видно із матеріалів справи, державним виконавцем Єжовим М.В., не перевіривши факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, було винесено постанову про накладення штрафу, в якій зокрема зазначено, що рішення суду не виконується без поважних причин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом.

Статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження»боржнику надано право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно в судовому порядку до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, я також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таки осіб.

Відповідно до частини другої цієї статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог, що підтверджуються допустимими доказами, натомість відповідачем, як субєктом владних повноважень, жодних заперечень чи пояснень стосовно даної позовної заяви суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач не заявляв позовну вимогу щодо відшкодування йому судових витрат із сплати судового збору. Тому суд не вирішував питання, в порядку ст. 94 КАС України, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при винесенні постанови про накладення штрафу від 19.04.2011 р. ВП № 25385199.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 19.04.2011 р. ВП № 25385199, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

СуддяОСОБА_5

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі 03.06.2011 р.