Справа № 2а-7094/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

11 травня 2010 року № 2а-7094/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1
доДержави України в особі Голови Верховного Суду України Держави України в особі Верховного Суду України
провизнання протиправною бездіяльності, визнання незаконною постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 в частині
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави України в особі Голови Верховного Суду України, Верховного Суду України про: визнання "протиправною бездіяльності Голови Верховного Суду України щодо нерозгляду заяви та скарги ОСОБА_1 від 08.02.2010 року та від 17.03.2010 року відповідно"; визнання "незаконним та таким, що не відповідає Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, Міжнародному пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР 19 жовтня 1973 року №2148-VІІІ, Основним принципам, що стосуються ролі юристів, прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", в частині, що стосується спеціального закону, яким має бути врегульовані питання участі у кримінальних справах в якості захисників інших фахівців права, а саме: абз. 4 п. 4 "які на підставі спеціального закону мають право на надання правової допомоги"; підпункт в) п. 5 "документами, визначеними спеціальним законом, яким цим особам надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам"; останнє речення останнього абзацу п. 5 "Визнати правильною практику тих судів, які за відсутності спеціального закону не допускають таких фахівців до здійснення захисту в кримінальних справах".

Згідно з частиною першою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду (пункт 4).

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1), водночас суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7).

Отже, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. При цьому інший суб'єкт цих правовідносин знаходиться у відносинах субординації з суб'єктом владних повноважень.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати частково незаконною та такою, що не відповідає міжнародним правовим актам, ратифікованих Україною, постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві".

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України "Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року №3018-III Верховний Суд України є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції. Верховний Суд України здійснює правосуддя, забезпечує однакове застосування законодавства усіма судами загальної юрисдикції. Частиною четвертою цього Закону встановлено, що у Верховному Суді України діє Пленум Верховного Суду України для вирішення питань, визначених Конституцією України та цим Законом. Склад і порядок діяльності Пленуму Верховного Суду України визначаються відповідно до цього Закону. Водночас склад Пленуму Верховного Суду України, його повноваження, визначені статтею 55 Закону України "Про судоустрій України", за якою Пленум Верховного Суду України є колегіальним органом, повноваження якого визначаються Конституцією України та цим Законом. До складу Пленуму Верховного Суду України входять усі судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх перші заступники, голова Касаційного суду України та голова Апеляційного суду України (частина перша). Пленум Верховного Суду України, зокрема, дає роз'яснення судам загальної юрисдикції з питань застосування законодавства, у разі необхідності визнає нечинними відповідні роз'яснення вищих спеціалізованих судів (пункт 6 частини другої).

З наведених норм не вбачається, що Пленум Верховного Суду України наділений владними управлінськими функціями, у тому числі щодо Позивача. Відтак із змісту позовних вимог є неможливим зробити висновок про те, в чому полягає публічно-правовий спір та порушене право позивача.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Проте Позивач не визначив до яких рішень чи дій відноситься оскаржувана постанова.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 106 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог. Проте позивачем не зазначено в чому полягає публічно-правовий спір, які права позивача порушені у зв'язку з прийняттям оскаржуваної постанови Пленуму Верховного Суду України.

Враховуючи те, що позивачем не дотримано вимог статті 106 КАС України щодо зазначення змісту позовних вимог, позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі частини першої статті 108 КАС України.

Позивачеві слід усунути вказані недоліки позовної заяви у строк до 28.05.2010 р.

Керуючись статтями 17, 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва

У Х В А Л И В:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 28 травня 2010 року.

Попередити позивача, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Донець