Справа № 2а-57/11
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" жовтня 2011 р. Справа № 2а-57/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Народицького районного суду Житомирської області від "16" березня 2011 р. у справі № 2а-57/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

13 березня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до Народицького районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_3 коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у фіксованому розмірі, протиправними.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат щомісячно, що розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, за період з 22.05.2008 року по 30.09.2008 року з урахуванням отриманих коштів за вказаний період.

В решті позовну відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судової колегією за відсутності позивача та представника відповідача, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.ст.39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 цього ж Закону, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим.

Таким чином, платником щомісячної доплати працюючому за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення є ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення, а фактично виплату проводить роботодавець.

Відповідно до частин 1,2 ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 13 березня 2009 року.

А тому судом першої інстанції не вірно визначено дату кінцевого періоду.

Однак, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати доплати до заробітної плати, а також зобов'язавши останнього провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, суд першої інстанції не врахував, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата відповідно до норм вказаного Закону встановлюється доплата у зоні гарантованого добровільного відселення, саме дві мінімальні заробітні плати.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції неправомірно застосував положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до спірних правовідносин, а тому постанова суду першої інстанції в названій вище частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення.

Постанову Народицького районного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, за період з 22.05.2008 року по 30.09.2008 року скасувати та ухвалити нову.

Резолютивну частину постанови викласти в такій редакції:

"Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі двох мінімальних заробітних плат, за період з 22.05.2008 року по 13.03.2009 року з урахуванням фактично виплачених сум протягом вказаного часу.

В решті позову відмовити."

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с. Радча,Народицький район, Житомирська область,11412

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області вул.Леніна, 136,смт.Народичі,Народицький район, Житомирська область,11400