Справа № 826/12245/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 жовтня 2015 року № 826/12245/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Віруцькій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства "Дорошенкове"
до Головного управління Держземагентства у Київській області третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1
про визнання недійсним наказ №10-9392/15-14-сг від 06.11.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «Дорошенкові» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу від 06.11.2014 №10-9392/15-14-сг, який затверджено документацію із землеустрою та передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є орендарем спірної земельної ділянки проте відповідачем, без припинення права позивача користування спірною земельною ділянкою, надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації, яку в подальшому затверджено.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору надала суду письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи та з яких вбачається, що між нею та Головним управління Держземагенства у Київській області укладено договір оренди спірної земельної ділянки від 30.06.2015 та вона приступила до використання такої земельної ділянки. Крім того третя особа вказує, що позивачу було відмовлено у наданні в оренду спірної земельної ділянки, останній таку відмову не оскаржував, попередній договір оренди не було зареєстровано та виділено земельну ділянку в натурі, отже при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв відповідно до норм законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом від 06.11.2014 №10-9392/15-14-сг затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для ведення фермерського господарства громадянці ОСОБА_1.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позову виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, визначені статтею 122 Земельного кодексу України, якою визначено наступне: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, органом уповноваженим на передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у користування є Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Згідно з частинами першою та п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Положеннями статті 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позвиач вказує, що він був орендарем спірної земельної ділянки, на підтвердження чого надав суду копію попереднього договору на право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. Інших доказів передачі позивачу спірної земельної ділянки у користування чи оренду позивачем не надано.

Враховуючи, що відповідно до згадуваних норм законодавства право користування чи оренди земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки в матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації права користування чи оренди позивача спірною земельною ділянкою, отже доводи позивача, що він є орендарем (користувачем) спірною земельною ділянкою є безпідставними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що листом від 17.01.2015 за результатом вирішення поданих позивачем документів для надання дозволу на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки, відповідачем відмовлено у вирішенні вказаного питання. Позивачем згадувана відмова в судовому порядку не оскаржена.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно відомостей територіального органу Держгеокадастру (данні з НКС) земельна ділянка не перебуває у користуванні (власності) третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. Судом встановлено, що до заяви третьою особою було додано: викопіювання з публічно-кадастрової карти, копії: паспорту, ідентифікаційного коду, диплома, трудової книжки.

Наказом Держземагентства України від 28.02.2013 № 72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" (чинний на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб (далі - Наказ).

Згідно п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Наказу при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, або клопотання особи, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242, а також рекомендується вносити відомості про реєстрацію клопотання (дату реєстрації та вхідний номер) до програмного забезпечення.

Після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов'язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити: у разі якщо земельна ділянка передається у користування: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина друга статті 123 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); чи має право особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки, набувати права постійного користування земельною ділянкою (у разі передачі земельної ділянки у постійне користування) (стаття 92 Земельного кодексу України); чи підлягає продажу земельна ділянка (право на неї) на конкурентних засадах (земельних торгах) (у разі надання земельної ділянки в оренду) (стаття 134 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (у разі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) (частина третя статті 123 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (шляхом створення черезсмужжя) та компактності землекористування (частина друга статті 29 Земельного кодексу України); наявність нормативної грошової оцінки земель.

У разі дотримання вимог, зазначених у пункті 2.2 цих Методичних рекомендацій, відповідному територіальному органу у строк, що не перевищує п'яти днів, рекомендується готувати за допомогою програмного забезпечення проект наказу про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Територіальному органу у строк, що не перевищує п'яти днів, після підписання та реєстрації наказу з урахуванням вимог пунктів 1.3 - 1.10 цих Методичних рекомендацій рекомендується надсилати заявнику лист, до якого додається належним чином завірена копія наказу, у разі якщо протягом зазначених п'яти днів фізична чи юридична особа не звернулася безпосередньо.

У разі наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, необхідної для передачі земельної ділянки в оренду, в листі можуть зазначатися також пропозиції щодо істотних та інших умов майбутнього договору.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 20.10.2014 надано дозвіл громадянці ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Позвиач не вказує на порушення згадуваних норм Наказу, отже відповідність процедури прийняття вказаного вище наказу зазначеним вище нормам законодавства не потребує доказування.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Наказу при надходженні до відповідного територіального органу документації із землеустрою, погодженої у встановленому законодавством порядку, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Для здійснення реалізації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності територіальним органам рекомендується здійснити державну реєстрацію такого права у відповідному органі Укрдержреєстру.

Згідно п. 4.1.-4.3 Наказу при надходженні (після державної реєстрації земельної ділянки та права власності держави на неї) до територіального органу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) разом із проектом договору оренди земельної ділянки, підписаного юридичною або фізичною особою (у разі передачі земельної ділянки в оренду), відповідному територіальному органу рекомендується у строк, що не перевищує п'яти днів, перевірити: зміст проекту землеустрою на відповідність вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій", статті 186 1 Земельного кодексу України та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 N 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686; зміст технічної документації із землеустрою на відповідність вимогам статті 55 Закону України "Про землеустрій" та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 N 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686; зміст проекту договору оренди земельної ділянки на відповідність вимогам Закону України "Про оренду землі" (у разі передачі земельної ділянки в оренду); наявність витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (у разі передачі земельної ділянки у користування).

У разі відсутності зауважень до матеріалів, зазначених у пункті 4.1 цих Методичних рекомендацій, відповідному територіальному органу у строк, що не перевищує чотирьох днів, рекомендується підготувати за допомогою програмного забезпечення проект наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування.

Територіальному органу у строк, що не перевищує п'яти днів, після підписання та реєстрації наказу з урахуванням вимог пунктів 1.3 - 1.10 цих Методичних рекомендацій, рекомендується надіслати заявнику лист, до якого додається належним чином завірена копія наказу, у разі якщо протягом зазначених п'яти днів фізична чи юридична особа не звернулася безпосередньо.

Позивач не вказує на порушення згадуваних норм Наказу, отже відповідність процедури прийняття оскаржуваного наказу зазначеним вище нормам законодавства не потребує доказування.

Підсумовуючи викладене: оскільки позивач не був орендарем (користувачем) спірної земельної ділянки, враховуючи, що при прийнятті оскарженого наказу відповідач діяв відповідно до згадуваних норм законодавства, отже позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2015