Справа № 22-а/0690/7113/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7113/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації (далі Управління праці) на рішення Олевського районного суду від 7 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати їй коштів у розмірах менших, ніж це передбачено ст.ст. 37, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) та стягнути з Управління праці доплату громадянам, які працюють на території зони гарантованого добровільного відселення в сумі 16247 грн. 34 коп. за період з 01.06.2007 року по 31.05.2010 року та 8583 грн. компенсації, передбаченої ст. 37 Закону № 796-Х11 за аналогічний період. Позивач зазначала, що вона працює і проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, проте відповідачем належні їй виплати здійснюються у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 07.07.2010 року позов задоволено частково: дії відповідача визнані неправомірними; стягнуто з Управління праці на користь ОСОБА_1 15852 грн. 54 коп. доплати до заробітної плати за період з 01.07.2007 року до 01.04.2008 року та з 01.11.2008 року до 01.06.2010 року та 8235 грн. 78 коп. компенсації, передбаченої ст. 37 Закону № 796-Х11 за період з 09.07.2007 року до 01.09.2008 року та з 01.09.2009 року до 01.06.2010 року; у решті позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління праці, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 4), у спірному періоді працювала та проживала в смт. Олевськ, яке віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.7-12). Протягом спірного періоду позивач отримувала доплату до заробітної плати у розмірі 5.20 грн., що не відповідає розміру, встановленому ч. 1 ст. 39 Закону №796-Х11 одна мінімальна заробітна плата, та 1.60 грн. компенсації, передбаченої ст. 37 Закону № 796-Х11, що не відповідає розміру, визначеному вказаною статтею, а саме, 30% мінімальної заробітної плати.

Задовольняючи позов про визнання неправомірними дій Управління праці та стягнення невиплачених коштів у межах трирічного строку звернення до суду, суд першої інстанції не врахував, що спір між сторонами є публічним, а тому має застосовуватися річний строк звернення до суду.

Враховуючи викладене, дату звернення ОСОБА_1 до суду та відсутність доказів з боку позивачки щодо пропуску строку звернення до суду з поважних причин, у задоволенні позову за період з 01.07.2007 року до 14.06.2009 року слід відмовити у звязку з пропуском строку звернення позивача до суду.

Крім того, стягнувши з Управління праці на користь позивачки грошові кошти у визначених судом сумах, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції, оскільки проведення нарахувань виплат, передбачених ст. ст. 37, 39 Закону № 796-Х11, є компетенцією Управління праці. А відтак, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову шляхом зобовязання Управління праці нарахувати та виплатити ОСОБА_1: щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену ст. 37 Закону № 796-Х11, у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати за період з 14.06.2009 року по 31.05.2010 року; доплату до заробітної плати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачену ч. 1 ст. 39 Закону № 796-Х11, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно за період з 14.06.2009 року по 31.05.2010 року. Вказані виплати мають бути здійснені відповідачем з урахуванням коштів, виплачених раніше позивачці за вказаний період.

Підлягає скасуванню рішення суду в частині стягнення судових витрат.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, зокрема ст. 62 Закону № 796-Х11, є безпідставними, оскільки вказана стаття закону надає Кабінету Міністрів України право розяснення порядку застосування цього закону, а не право встановлення фіксованого розміру виплат, встановлених ним.

Безпідставними колегією суддів визнаються і доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому має залишатися без зміни.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду від 7 липня 2010 року в частині задоволення позову за період з 01.07.2007 року до 14.06.2009 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення Олевського районного суду від 7 липня 2010 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 8235 грн. 78 коп. допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 15852 грн. 54 коп. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи скасувати з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену ст. 37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати за період з 14.06.2009 року по 31.05.2010 року з урахуванням виплачених у вказаному періоді коштів.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до заробітної плати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачену ч. 1 ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно за період з 14.06.2009 року по 31.05.2010 року з урахуванням виплачених у вказаному періоді коштів.

Скасувати рішення Олевського районного суду від 7 липня 2010 року в частині стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації державного мита на користь держави у розмірі 54 гр. 40 коп. та 158 грн. 53 коп.

У решті рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді