Справа № 821/714/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/62414/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря: Іванова Д.О.

представників:

позивача: Пасека В.І.

відповідача: Кромпа О.П.

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року

у справі № 821/714/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області,

за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Агробізнес») звернулось з позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі по тексту - відповідач, ОДПІ) третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі по тексту - третя особа, ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року апеляційну скаргу ОДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Агробізнес», посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу ОДПІ залишити без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце касаційного розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог частини 4 статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суду ухвалила розглянути справу без участі представника ДПІ.

В судовому засіданні, відповідач заявив клопотання про заміну Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області на його правонаступника - Каховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості заявленого клопотання та наявності підстав для його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОДПІ проведено перевірку ТОВ «Агробізнес» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо наявності земельних ділянок та підсумків збору урожаю за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 07.02.2014 року № 49/22/30955280.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем підпункту 209.15.2, пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі - 3 277 813,00 грн.; завищено податок на додану вартість, якій підлягає нарахуванню та залишається у розпорядженні сільгоспвиробника і спрямовується на спеціальний рахунок в сумі - 2 716 884,00 грн.; занижено перевищення суми податкового кредиту над сумою податкового зобов'язання звітного періоду, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 24) на суму - 1 534 450,00 грн.; завищено суми податкового кредиту над сумою податкового зобов'язання за грудень 2012 року - 46 759,00 грн., серпень 2013 року - 147 162,00 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган вказував на те, що продукція вирощена в рамках договору підряду від 11.01.2012 року № 2 не є продукцією власного виробництва позивача, а тому її реалізація має відображатись в загальній декларації з податку на додану вартість.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.02.2014 року № , яким ТОВ «Агробізнес» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 3 219 155,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі - 1 609 577,50 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 2 863 393,00 грн. та за штрафними санкціями - 3 579 241,25 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 209.6 статті 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з пунктом 209.11 статті 209 ПК України якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то: а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку; б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею; в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Якщо суб'єкти спеціального режиму оподаткування не можуть самостійно покрити збитки, що виникли внаслідок дії обставин непереборної сили, такі суб'єкти мають право продовжити строк застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом.

Відповідно до пункту 308.4 статті 308 ПК України дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Агробізнес» є юридичною особою, основний вид діяльності якої, є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, вирощування інших культур, є платником спеціального режим податку на додану вартість, платником фіксованого сільськогосподарського податку. Згідно з розрахунку за 2012 рік, частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «Агробізнес» становить 77,78 відсотків загальної суми валового доходу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Агробізнес» (замовник) та ДП ДГ «Каховське» (підрядник) укладено договір підряду від 11.01.2012 року № 2, за умовами якого підрядник виконує згідно технологічних карт та за рахунок замовника, роботи по посіву, вирощуванню та збиранню сільськогосподарської продукції, а замовник надає матеріальні засоби, фінансові ресурси, для організації посіву, вирощування та збирання врожаю. Крім того, витрати підрядника на вирощування продукції складаються з витрат на зрошення, дискування, оранку, часткове внесення гербіцидів та вартість палива.

Також, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що позивач не придбавав у ДП ДГ «Каховське» сільськогосподарську продукцію, а здійснював оплату наданих послуг за вищевказаним договором.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника, оскільки недотримання норм земельного законодавства не може бути перешкодою для кваліфікації сільськогосподарських угідь як таких, що знаходяться у користуванні товаровиробника для цілей справляння фіксованого сільськогосподарського податку.

Відтак, діяльність позивача пов'язана з біологічними процесами вирощування сільгосппродукції, що призвела до отримання врожаю готової сільгосппродукції та вказана діяльність відповідає змісту виробництва вказаної продукції.

Колегія суддів приходить до висновку, що саме за вищевказаних обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій вірно застосували норми матеріального права, отже, прийняті податковим органом спірні рішення є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищезазначеними нормами права, отже, відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Каховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Херсонській області на Каховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун