Справа № 826/14976/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/13741/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Городецької А.Д., Оджиковського В.О., Ткач О.О., Шемяткіна О.О.

відповідача - Перепелюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Тетра Пак»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015

у справі № 826/14976/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Тетра Пак»

до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Тетра Пак» звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 19.09.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2014 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 скасовано постанову суду першої інстанції; прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

В касаційній скарзі, з урахуванням додаткових пояснень, позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на правонаступника - Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ з ІІ «Тетра Пак» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.03.2014, складено акт № 4748/26-56-22-03-09/20016121 від 04.09.2014, в якому зафіксовано порушення: п. 102.5 ст. 102, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 192.1 ст. 192, п. 193.1 ст. 193, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2 989 397 грн., у тому числі за лютий, березень, липень, жовтень 2012 року, січень, жовтень 2013 року, січень 2014 року та завищення податку на додану вартість на суму 1 940 319 грн., у тому числі за квітень-вересень 2011 року, листопад, грудень 2011 року, січень 2012 року.

На підставі результатів проведеної перевірки, 19.09.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 796 427 грн., у т.ч.: 1 049 078 грн. основного платежу та 747 350 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на доводах податкового органу про те, що позивач безпідставно коригував податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість, у зв'язку зі зміною компенсації їх вартості після закінчення 1095-денного строку, передбаченого пунктом 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України; до складу податкового кредиту неправомірно включено суми податку на додану вартість з вартості придбаних у ТОВ «РА «Кентаур» послуг, оскільки за даними акта перевірки вказаного підприємства не підтверджено реальність господарських операцій та встановлено відсутність об'єктів оподаткування по ланцюгу постачання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу стосується строків для подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування; у межах спірних правовідносин позивач не подавав заяв про їх відшкодування; коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість не є заявою про повернення чи відшкодування грошових зобов'язань; податковий кредит за результатами взаємовідносин з ТОВ «РА «Кентаур» підтверджений належним чином оформленими первинними документами, а рекламні послуги замовлялись у ТОВ «РА «Кентаур» з метою просування пакувального матеріалу позивача у торгівельних точках для підвищення обізнаності споживачів про переваги пакувального матеріалу ТЕТРА ПАК та збільшення продажів продукції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що у разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг чи повернення товарів, яка відбувається після сплину 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, платник - постачальник та платник податку - покупець не можуть відкоригувати податкові зобов'язання та податковий кредит, визначені 1095 і більше днів тому, а тому при поверненні покупцем товарів, з дати придбання яких минуло більше 1095 і більше днів, така операція визначається як операція з постачання, за якою мають бути нараховані податкові зобов'язання, виходячи із звичайної ціни таких товарів; таке постачання відображається у податковій декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, в якому відбувалось повернення товарів продавцю; не підтвердженням фактичного виконання умов договору, між позивачем і ТОВ «РА «Кентаур», оскільки контрагентами по ланцюгу виступали підприємства, у яких відсутні трудові ресурси, основні засоби та виробничі потужності та які фактично не могли виконати ті зобов'язання, що були предметом договору з ТОВ «РА «Кентаур».

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Тетра Пак» здійснювало імпорт обладнання для виробництва упаковок під ТМ «Тетра Пак», яке в подальшому реалізовувало резидентам на умовах товарного кредиту (з відстрочкою платежу).

Так, позивачем були укладені контракти: від 31.08.2009 № 51-09-45 VG з TOB «Юнімілк», від 30.07.2007 № 51-07-53 ОМ з ВАТ «Вінніфрут», від 30.04.2010 № 51-10-29 АС з СП «Вітмарк-Україна» у формі TOB, Договір від 02.10.2007 № 51-07-57 RS з ЗАТ «Донецький ММЗ №2», від 01.02.2008 № 51-07-80 АС з ЗАТ «Донецький ММЗ №2», від 09.11.2007 № 051-07012-SV з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 20.05.2009 № 051-09009-VP з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 21.12.2007 № 051-07-94 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 06.04.2010 № 51-10-54 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 29.03.2007 № 051-07-33 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, Договір від 29.11.2007 № 51-07-82 АС з СП «Вітмарк-Україна» у формі TOB, від 31.03.2009 № 51-09-27 АС з СП «Вітмарк-Україна», від 01.09.2008 № 51-08-56 АС з СП «Вітмарк-Україна» у формі TOB, від 22.05.2008 № 51-08-46 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 29.11.2007 № 51-07-93 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 29.11.2007 № 51-07-92 ОМ з Фірма «Люстдорф» у формі TOB, від 30.07.2007 № 51-07-57 ОМ з ВАТ «Вінніфрут».

Протягом 2011-2014 років ТОВ «Тетра Пак» проводило коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у зв'язку із зміною цін та поверненням товару по господарським операціям та на підставі розрахунків коригування, що відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Статтею 192 Податкового кодексу України не передбачено ніяких обмежень у строках проведення коригувань податкових зобов'язань, і позивач саме на виконання даної норми виписав розрахунки коригування податку та зменшив суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість відповідних періодів.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що висновки державної податкової інспекції ґрунтуються на порушенні позивачем п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, згідно з якою заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зважаючи на те, що позивач не заявляв свого наміру на відшкодування податку на додану вартість із бюджету, відповідного рішення не приймав та не звертався до відповідача із необхідною заявою, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем при проведенні перевірки безпідставно застосовані положення п. 102.5 ст. 102 ПК України, які визначають строки давності саме на подання заяви про бюджетне відшкодування цього податку, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість через пропущення строків давності є помилковим.

В частині висновків акта перевірки про неправомірне формування податкового кредиту по відносинам із ТОВ «РА «Кентаур», слід зазначити наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 30.01.2012 між ТОВ «Тетра Пак» (замовник) та ТОВ «РА «Кентаур» (виконавець) укладено договір № 3/01, за умовами якого виконавець надає замовнику послуги і виконує роботи в галузі реклами на підставі доручень замовника; перелік послуг (робіт), вартість і порядок оплати; інші істотні мови надання послуг/робіт будуть обговорюватись сторонами у додатках або додаткових угодах, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з додатком № 9 від 14.09.2012 виконавець зобов'язується надати рекламні послуги, метою яких є просування пакувального матеріалу Тетра Пак у роздрібних торгівельних мережах та забезпечення кращої представленості продукції в упаковці Tetra Prisma Aseptik, Tetra Brik Aseptik, Tetra Brik Edge, Tetra Gemina Aseptik, Tetra Fino Aseptik та в інших типах упаковки Тетра Пак, в торгівельних точках для підвищення обізнаності споживачів про переваги пакувального матеріалу Тетра Пак та збільшення продажів продукції в пакувальному матеріалі для ультра пастеризованого молока, сокової продукції та продукції дитячого харчування.

В період рекламної кампанії виконавець надає замовнику наступні послуги (виконує роботи): розробка дизайну та виготовлення 3-х видів рекламних носіїв з розміщенням на них рекламно-інформаційними матеріалами замовника (постери на плівці для оформлення рекламних носіїв, ПВХ з друком та ін.); монтаж рекламних носіїв замовника в торгівельні точки згідно адресної програми, вказаної в доповненні №1 вказаного додатку; розміщення рекламних носіїв в торгівельних точках, вказаних в адресній програмі, протягом періоду з 21.12.2012 по 01.03.2018, здійснення контролю за станом рекламних носіїв та ступенем зношення, забезпечення постійного розміщення на рекламних носіях упакованої у пакувальний матеріал Тетра Пак сокової продукції, молочної продукції або продукції дитячого харчування.

Згідно адресної прогарами рекламні послуги виконавець надає в торгівельних мережах «Караван», «Фуршет», «Аматор», «Обжора» та інших у містах України (Києві, Запоріжжі, Донецьку, Маріуполі, Кременчуці).

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем до суду надані видаткові та податкові накладні, акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та платіжні доручення.

У податковій декларації з податку на додану вартість за перевірений період, позивач відобразив, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «РА «Кентаур», у зв'язку з придбанням робіт/послуг.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198. зазначеного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно положень п. п. 201.1, 201.4, 201.8, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну; податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг; право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі, визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит, що в даному випадку встановлено матеріалами справи.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товару, що призвела до об'єктивної зміни складу активів такого платника (покупця), у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм при формуванні податкового кредиту, підстави для позбавлення останнього права на податковий кредит відсутні.

Платник податку (покупець товару, замовник робіт/послуг), який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентами його постачальника/виконавця вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов'язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит. У разі коли постачальник/виконавець чи його контрагенти допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них, адже законами іншого не передбачено.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише порушеннями контрагентами постачальника/виконавця вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності або деякими дефектами в розрахункових документах, зумовленими допущеними помилками.

Посилання відповідача на відсутність у підприємств-контрагентів постачальника/виконавця товару адміністративно-господарських можливостей для виконання господарських зобов'язань є загальним посиланням, яке не доведено, і само собою не свідчить про нереальний характер господарських операцій між позивачем і його безпосередніми постачальниками/виконавцями. До того ж підприємство не позбавлено права і можливостей залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, оскільки матеріалами справи встановлено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «РА «Кентаур» з підтвердженням належним чином оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а також придбання послуг у зазначеного контрагента з метою використання у власній господарській діяльності, є правомірним формування податкового кредиту спірного періоду за такими господарськими операціями.

Викладене дозволяє погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Тетра Пак» підлягає задоволенню, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 - скасуванню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2014 - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Тетра Пак» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2014.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний