Справа № 2а-3230/09/0770
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-3230/09/0770

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою державного підприємства „Виноградівське лісове господарство” на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року у справі № 2а-3230/09/0770 за позовом державного підприємства „Виноградівське лісове господарство” до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року державне підприємство „Виноградівське лісове господарство” звернулося в суд з позовом до Контрольно-ревізійного відділу у Виноградівському районі в якому просило: визнати протиправними дії щодо включення в акт ревізії фактів та висновків, що є неправомірними; включення до Програми ревізії питань, які не виходять за межі компетенції органів КРУ; визнати частково протиправною та частково скасувати письмову вимогу № 05/245 від 20.09.2009 року „Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП „Виноградівське лісове господарство” за період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року”, а саме: п. 1 Вимоги в частині оплати навчання в сумі 3320,24 грн. та п. 4 Вимоги в цілому.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до пред’явленої Програми ревізії від 17.02.2009 року до питань ревізії включена не тільки перевірка фінансово-господарської діяльності, але й питання, які є компетенцією інших органів державного нагляду(контролю), що є порушенням Закону Україну „Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності”.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2011 року адміністративний позов задоволений. Визнана частково протиправною та скасована вимога Контрольно-ревізійного відділу у Виноградівському районі „Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП „Виноградівське лісове господарство” за період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року” від 20.05.2009 року № 05/245 в частині: - п. 1 вимоги – в частині забезпечення відшкодування незаконних витрат бюджетних коштів на зайву оплату за навчання в сумі 3320, 24 грн., виявлену попередньою ревізією фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2005 року по 30.06.2007 року(акт від 13.09.2007 року № 05-16/15); - п. 4 вимоги – в цілому.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції та прийнята нова про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, державне підприємство „Виноградівське лісове господарство” звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Контрольно-ревізійним відділом у Виноградівському районі проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДП „Виноградівське лісове господарство” за період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року, про що складений акт від 05.05.2009 року за № 07/05-10.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оплата за навчання працівників ДП „Виноградівське лісове господарство” не суперечить законодавству, а тому вимога в цій частині є необґрунтованою. Стосовно п. 4 Вимоги, то суд прийшов до висновку, що контроль за використанням земель не відноситься до компетенції органів державної контрольно-ревізійної служби, проведений розрахунок розміру заподіяної шкоди вчинений з порушенням вимог законодавства, а тому вимога в цій частині підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно з Типовим положенням про Контрольно-ревізійні відділи у районах, містах, районах у місті або міжрайонні контрольно-ревізійні відділи, затвердженого наказом Головного КРУ України від 07.02.2011 року № 11, надалі - Відділ є структурним підрозділом Контрольно-ревізійного управління в АР Крим, області, місті Києві чи Севастополі, надалі - КРУ, підпорядковується йому та входить до складу державної контрольно-ревізійної служби в Україні.

Відділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в місцевих органах виконавчої влади, в органах місцевого самоврядування, в інших бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому(п.2.1 Положення).

Відповідно до п.п.2.2.2. Положення Відділ для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим посадовим особам підприємств, установ і організацій, які ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених у ході ревізій порушень і недоліків.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Відділ має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні”, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, КРВ у Виноградівському районі пред'явив вимоги про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому, в оскаржених пунктах вимоги вказується на виявлені збитки та їхній розмір, та зобов’язано позивача вчинити дії, направлені на відшкодування такої шкоди (збитків).

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 17 лютого 2015 року у справі № 21-4а15, постанові від 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15 відповідно.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства „Виноградівське лісове господарство” відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: