Справа № 2а-2072/2011
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 р.Справа № 2а-2072/2011
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2011 по справі № 2а-2072/2011

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2009-2010 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2011 позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Сумській обл.) задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Сумській обл. по невиконанню приписів ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", не проведенню ОСОБА_1 як дитині війни перерахунку пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та вчиненню дій по здійсненню відповідних виплат.

Зобов'язано ГУПФУ в Сумській обл. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за періоди з 10.08.2010 по 31.12.2010 включно з урахуванням здійснених за ці періоди виплат.

Допустити негайне виконання постанови.

ГУПФУ в Сумській обл., не погодившись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2011 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України, за рахунок інших джерел фінансування державна соціальна підтримка дітей війни не здійснюється, а тому для стягнення даних сум з коштів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. Вважає необґрунтованим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 28 "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування". Крім того, зазначив, що в порушення приписів п.1 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства ( далі - КАС України) в резолютивній частині судового рішення зазначено про негайне виконання постанови відповідачем без зазначення в межах суми стягнення за один місяць.

З урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в цій частині.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни та за приписами ст.6 цього Закону має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України, відповідач у 2010 році не мав підстав застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. за № 530 та був зобов'язаний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу ніж зазначена постанова, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення даних сум з коштів Пенсійного фонду колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

З письмових доказів у справі вбачається, що позивач отримує пенсію у разі втрати годувальника до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у ГУПФУ в Сумській обл.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої територіальні управління, однак, вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що ГУПФУ в Сумській обл. не виконало свої обов'язки, чим порушило права позивача.

Між тим, судом першої інстанції помилково було застосовано норми процесуального права.

Колегією суддів при перегляді оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції звернув вказану постанову до негайного виконання в цілому. Однак звертаючи до негайного виконання постанову щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, прийнятої в порядку скороченого провадження, необхідно застосовувати положення п.1 ч.1 ст.256 КАС України, які є спеціальними для даної категорії справ.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, однак допустив порушенням норм процесуального права, що згідно п.1 ч.1 ст. 201 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 197, 198, 201, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити частково.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2011 року по справі № 2а-2072/2011 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2009-2010 роки - змінити.

Викласти четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: "Постанову в межах стягнення на користь позивача суми підвищення до пенсії за один місяць допустити до негайного виконання".

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін