Справа № 814/2022/13-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2013-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

11 червня 2013 року справа № 814/2022/13-а

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, вул. Г. Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029

доФОП ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54038

проприпинення підприємницької діяльності
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про припинення підприємницької діяльності відповідача.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідач більше року не подає бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані із обчисленням і сплатою податків і зборів.

На підставі ст. 1832 ч. 1. п. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа була призначена до розгляду в письмовому провадженні. Після отримання заперечень відповідача, суд ухвалою призначив справу до розгляду в судовому засіданні (а. с. 14-15).

В судове засідання, призначене на 11 червня 2013 р. прибув тільки представник позивача, відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 26).

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 128 ч. 6 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи, що в судове засідання прибув тільки представник позивача, а відповідач належним чином повідомлений про дату і час його проведення, суд вважає, що маються підстави, передбачені вищенаведеною статтею, для розгляду справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 30 жовтня 2008 р. та перебуває на обліку у позивача з 6 листопада 2008 р. (а. с. 6, 9).

Стаття 49 п. 49.2. Податкового кодексу України покладає на відповідача обов'язок за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Як слідує з акту про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової звітності, відповідач не подає до ДПІ бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані із обчисленням і сплатою податків і зборів з 1 січня 2011 р. і до моменту звернення позивача до суду в квітні 2013 р. (а. с. 5). Заборгованість відповідача перед бюджетом відсутня, що підтверджується відповідною довідкою (а. с. 7).

Статтею 46 ч. 2 п. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Отже, факт неподання відповідачем до ДПІ податкової звітності протягом майже 2,5 років знайшов своє підтвердження і такий факт є підставою для прийняття судом рішення про припинення підприємницької діяльності відповідача.

З приводу заперечень відповідача, суд зазначає наступне. В них відповідач визнав факт неподання звітності до ДПІ, одночасно пославшись виключно на те, що податкова звітність не подавалась ним у зв'язку із непорозумінням, при цьому, в чому саме воно полягає відповідач не зазначає. Для надання відповідачу можливості особисто надати свої пояснення з цього приводу, суд призначав 2 судові засідання - 4 і 11 червня 2013 р., в які відповідач не з'явився, хоча обидва рази завчасно був повідомлений належним чином про час і місце їх проведення (а. с. 19, 26), а тому суд не може оцінити поважність причин, за яких відповідач не подавав податкову звітність до ДПІ. Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця на підставі ст. 46 ч. 2 п. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" достатньо тільки факту неподання звітності протягом року, безвідносно до причин неподання, тоді як відповідач таку звітність не подавав протягом 2,5 років, що ним не заперечується.

За таких підстав, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні, оскільки на підставі ст. 5 п. 21 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 128, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 54038, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованої виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 30 жовтня 2008 р. за № 0044315.

3. У день набрання постановою законної сили, направити її копію для виконання державному реєстратору виконавчого комітету Миколаївської міської ради, якого зобовязати повідомити суд про внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз