Справа № 22-а-22102/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 89 30.11.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у

складі:

Головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської

області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в

Кагарлицькому районі на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 липня

2010 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

Григорівни до Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі про стягнення

щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИЛА:

11 червня 2010 року позивачі звернулись до Кагарлицького районного суду із

адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі

Київської області (далі - відповідач, УПФУ в Кагарлицькому районі), та просили визнати

неправомірним рішення відповідача щодо відмови у проведенні їм перерахунку та виплаті

надбавки до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони належить до категорії громадян, на яких

поширюються соціальні пільги та гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист

дітей війни", а тому має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 %

мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем вказана норма закону не була врахована при

обчисленні розміру її пенсії.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 липня 2010 року

позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплаті позивачам

щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачам

відповідача

щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з

урахування раніше виплачених сум допомоги.

В задоволені решти вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та постановити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення вказаної справи.

Дослідивши матеріали справи та, перевіривши наведені в скарзі доводи, а також правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судом норм матеріального та процесуального права

¦ 'V

у .

колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Щ.І

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду Першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

позивачі

ання чи д ; мінімфьн

ержавна ої пенсії

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачі

відносяться до категорії "діти війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла

ідо 01.01.2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна

соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 41 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" (ст. 6

Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена у наступній редакції: "Дітям війни

(крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної

соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки,

встановленої для учасників війни".

22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані

неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України

на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч.2 ст*КЙ Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі

И НИМ

дно до ст. 6 Законе

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинніЛь з дня ухвалення Конституцій

Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, спірні відносини з 22 травня 2008 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008 року.

Станом на 22 травня 2008 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.28

Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування" і згідно цієї норми мінімальна

пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для фізичних осіб, що втратили

працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України "Про

соціальний захист дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст.

28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування".

Відповідно до законодавства яке діяло на момент звернення до суду за захистом прав, свобод

та інтересів особи встановлювався трирічний строк, який, якщо не встановлено: інше, обчислюється з

дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі дізналась про порушення своїх прав з моменту

отримання листа УПФУ в Кагарлицькому районі про відмову здійснити перерахунок пенсії, іі до суду

позивач звернувся 11 червня 2010р.. тобто в межах річного строку звернення до адміністративного

суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Оскільки позивачі звернулись до суду 11 червня 2011 року, тому позов підлягає

задоволенню в межах трирічного строку на звернення до суду з 09 липня 2007 року по 31

грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Однак погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може та вважає, що

апеляційна скарга підлягає частковому задоволенні а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 198,201,202,207 КАС України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області задовольнити частково.

області задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 липня 2010 року в частині

зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі зробити перерахунок

пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з урахуванням

підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30

відсотків мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2007 року скасувати та прийняти в цій частині нову

постанову.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі провести

перерахунок та доплату до пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Григорівні як особі, яка має статус "дитини війни", за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня

2007 року та з 22 травня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком,

встановленої Законами України про Державний бюджет на відповідний рік із врахуванням

проведених виплат.

В решті рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 липня 2010 року -

залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді