Справа № 520/17578/13-а (2-а/520/68/14)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року К/800/27950/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси на постанову Київського районного суду міста Одеси від 21 березня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року по справі № 520/17578/13а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси

(далі - Управління)

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 21 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління призначити ОСОБА_4 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 4 жовтня 2013 року в розмірі 8940 грн., а з 1 грудня 2013 року в розмірі 9490 грн. та зарахувати до посадового окладу позивача 25% надбавки за вислугу років.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні з 2 серпня 2008 року та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 вересня 2013 року №604-VІІ позивача звільнено з посади судді Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку із досягненням 65 років.

Наказом Одеського апеляційного господарського суду від 1 жовтня 2013 року №139-к ОСОБА_4 відраховано зі штату Одеського апеляційного господарського суду.

На момент звільнення стаж роботи позивача на посаді судді склав 12 років 6 місяців 14 днів, стаж державної служби - 19 років 10 місяців 15 днів.

4 жовтня 2013 року позивач звернувся до Управління із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця.

Відповідачем заяву позивача задоволено, а його пенсійну справу в порядку контролю направлено до Головного управління Пенсійного фонду України для перевірки.

Перевіркою встановлено, що пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачу призначена безпідставно, оскільки відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» мають судді, які вийшли у відставку. Оскільки, ОСОБА_4 було звільнено з посади судді у зв'язку з досягненням 65 років, то і підстави для призначення йому пенсії держаного службовця відсутні.

За результатами перевірки Управлінням 6 грудня 2013 року прийнято рішення № 831989, яким позивачу у призначенні пенсії державного службовця відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач мав відповідний стаж, який надає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а розмір надбавки за вислугу років, передбаченої статтею 33 цього Закону, складає 25%.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 зазначеного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» (редакція чинна на момент звернення позивача до відповідача із заявою про переведення його на пенсію державного службовця) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 зараховується в стаж державної служби робота на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Крім того, відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Тобто, при стажі державної служби ОСОБА_4 більше 19 років йому до виплати передбачена надбавка за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У пункті 3.4 Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Спеціальним законом, що регулює гарантії соціального захисту суддів є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям за роботу на посаді судді щомісячно виплачується суддівська винагорода, яка складається з аналогічних складових заробітної плати, з якої позивачу призначалась пенсія державного службовця.

Стаття 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає призначення та виплату пенсій суддям на умовах, передбачених статті 37 Закону України «Про державну службу».

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач має право на переведення його на відповідний вид пенсії, призначеної у відповідному розмірі із врахуванням всіх виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема надбавки за вислугу років.

Суд касаційної інстанції також погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Проте, суд касаційної інстанції не погоджується із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі конкретних сум, які підлягають виплаті, та вважає передчасними такі висновки з тих підстав, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

Крім того, судами не враховано положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якою передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Обмеження розміру пенсії державного службовця десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність також передбачено частиною 4 статті 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року скасувати.

Постанову Київського районного суду міста Одеси від 21 березня 2014 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси перевести ОСОБА_4 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 4 жовтня 2013 року з виплатою пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням 25% надбавки за вислугу років, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

В решті постанову Київського районного суду міста Одеси від 21 березня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.