Справа № 807/707/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 807/707/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 16.03.2015 року № 07-70-03-1-10-35/2983)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 6 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 13 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (далі відповідач, Закарпатська митниця), яким просить визнати неправомірними дії Закарпатської митниці щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі позивачу, як посадовій особі митного посту "Чоп-залізничний" Закарпатської митниці з моменту введення в дію наказу Чопської митниці Міндоходів "Про особовий склад" № 93-о від 19.02.2014 року та зобовязати Закарпатську митницю здійснити перерахунок, нарахування та виплату різниці у заробітній платі ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 31.03.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у відповідності до наказу відповідача № 93-о від 19.02.2014 року, позивача було переведено на ту саму посаду в рамках одного підрозділу, без змін обсягів роботи і функціональних обов'язків та п.74 даного наказу зазначено, що переведення посадових осіб здійснити із збереженням раніше встановлених надбавок. Однак, з 20.02.2014 року нарахування та виплата різниці (без премії) у заробітній платі була безпідставно зупинена і не виплачувалася до 31.03.2015 року. Також, позивач шляхом подання колективних звернень та скарг разом з іншими посадовими особами, звертався з листом щодо даного питання до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області. У листі № 01-13/400 від 14.03.214 року Територіальна державна інспекція з питань праці у Закарпатській області дійшла висновку, що відповідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів" № 597 від 07.08.2013 року (далі - Постанова № 597), різниця між заробітною платою (без премії), яка визначена за умовами праці згідно з н/п актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленої за новими умовами оплати праці, повинна виплачуватися працівникам за час роботи на займаних посадах, котрі передбачені Додатками 24 та 25 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" № 268 від 09.03.2006 року (далі - Постанова № 268) із змінами, і у яких, в зв'язку з переходом на службу в Міндоходів України та прийняттям Постанови № 597, зменшився розмір заробітної плати чи/або грошового забезпечення (без премії). Також, у листі Міністерства соціальної політики України №217/13/116-11 від 12.06.2014 року, окрім аналогічного попередньому листу роз'яснення, також вказано, що виплата різниці у заробітній платі виплачується працівникам поки вони працюють на займаній посаді. Згідно листа - відповіді Міністерства доходів і зборів України № 17/99-99-05-03-01-17 від 23.06.2014 року позивачу було надано роз'яснення, що різниця у заробітній платі виплачується працівникам за посадою, займаною відповідно до нових умов праці, затверджених Постановою № 268 від 09.03.2006 року зі змінами до того часу, поки вони працюють на займаній посаді. Державна фіскальна служба України листом від 04.03.2015 року за №4546/6/99-99-05-02-03-15 на адресу Всеукраїнської професійної спілки працівників органів ДФС також надала аналогічні роз'яснення щодо оплати різниці у заробітній платі. Разом з тим, представник позивача зазначав, що зміна назви структурного підрозділу, назви посади, виду структурного підрозділу (з відділу на сектор), що відбулися внаслідок внесення змін до структури та штатного розпису, переведення працівника до іншого, якщо працівник продовжує виконувати ті самі функції, не вважається зміною посади чи зміною істотних умов праці. Також, Міністерство соціальної політики України надало роз'яснення листом № 10562/0/14-14/13 від 17.09.2014 року, що у разі коли зазначеним у Постанові № 597 посадовим особам виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними умовами оплати праці згідно з н/п актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці, виплата цієї різниці зберігається у разі зайняття аналогічної посади. Відтак, позивач вказує, що відповідачем було порушено законні права позивача та завдано йому моральних страждань.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову (лист представника митниці від 02.07.2015 року № 07-70-03-10-10-35/4607), згідно яких просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на п.2 постанови КМ України від 07.08.2013 року за № 597, відповідно до якої працівникам надано додаткові гарантії збереження рівня заробітної плати. Водночас, законодавець обмежив надання цих гарантій періодом перебування на тій же самій посаді, яку працівник обіймав на дату набрання чинності постановою КМ України. Зазначене обмеження обумовлене тим, що оплата праці вказаним працівникам здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а розмір відповідних асигнувань визначається на підставі чинних нормативно-правових актів з питань оплати праці. Таким чином, позивачу правомірно виплачувалась різниця між заробітної платою до переведення на іншу посаду, а саме, до 20.02.2014 року.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, наведених у письмових запереченнях проти позову, просить суд відмовити у задоволенні такого в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 працював в Чопській митниці Міндоходів з 04.06.2013 року на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Чоп-залізничний" Чопської митниці Міндоходів.

01.02.2015 року згідно наказу Закарпатської митниці від 30.01.2015 року № 147-о позивач був призначений в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-залізничний" Закарпатської митниці.

Також, 19.02.2014 року позивача було попереджено, що відповідно до Постанови № 597 та Постанови № 268, відбулася зміна істотних умов праці, а саме: системи, розмірів оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці.

20.02.2014 року позивача було переведено на іншу посаду, відповідно до п.1 ст.32 КЗпП України, на підставі його особистої заяви та попередження про наступне вивільнення.

Чопською митницею Міндоходів прийнято Наказ від 16.12.2013 року № 499 "Перелік змін №1 до організаційної структури", "Перелік змін № 2 до штатного розпису на 2013 рік" та було Наказ від 24.01.2014 року № 28 "Про введення в дію штатного розпису Чопської митниці Міндоходів".

Згідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відтак, 19.02.2014 року згідно ст.49-2 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників відповідача, позивача було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, позивачу було запропоновано вакантну посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний".

У відповідності до особистого підпису позивача на вище вказаному попередженні та його особистої заяви, останній погодився із запропонованою вакантною посадою старшого державного інспектора інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-залізничний".

Відтак, на підставі особистої заяви позивача, у зв'язку із зміною істотних умов праці, позивач у відповідності до Наказу від 19.02.2014 року № 93-0 з 20.02.2014 був переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп залізничний".

Також, 01.02.2015 року згідно наказу відповідача від 30.01.2015 року №147-о позивач був призначений в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп залізничний".

Разом з тим, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання представника позивача про те, що було змінено тільки назву структурного підрозділу відповідача, назву посади та виду структурного підрозділу (з відділу на сектор), відтак, позивача було переведено на ту саму посаду в рамках одного підрозділу, без змін в обсягах роботи і функціональних обов'язках, виходячи з наступного.

Зокрема, у відповідності до Наказу відповідача від 24.01.2014 року № 28 було введено в дію штатний розпис на 2014 рік, у зв'язку з чим відбулися зміни істотних умов праці, а саме: система, розміри оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці. Також, даним наказом було повідомлено позивача, що відмова продовжувати роботу у зв'язку із зміною істотних умов праці є підставою для припинення трудового договору відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України від 28.11.2014 року №45 (із змінами внесеними наказом Міндоходів від 23.03.2015 року №33) "Про реорганізацію Чопської митниці Міндоходів" розпочато реорганізацію Чопської митниці Міндоходів.

У відповідності до п. 6 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Згідно до Організаційної структури відповідача, затвердженої Міністерством доходів і зборів України 03.10.2013 року до структурного підрозділу Митний пост "Чоп-залізничний" входили відділи митного оформлення, а саме: №1, №2, №3. №4 та сектор митного оформлення №1 (міжнародних поштових та експрес відправлень), працівники яких здійснювали митний контроль як на вантажному напрямку так і на пасажирському напрямку. Однак, як вбачається з Структури відповідача станом на 01.01.2014 року, затвердженої Міністерством доходів і зборів України від 27.12.2013 року внесено зміни до структурного підрозділу Митний пост "Чоп-залізничний", а саме: створено відділи митного оформлення №1, №2, та № 3 (міжнародних поштових та експрес відправлень), з яких один відділ митного оформлення здійснював митний контроль на вантажному напрямку, а інший - митний контроль на пасажирському напрямку. Відтак, з 01.01.2014 року було змінено структуру митного поста Чоп-залізничний, зазначена реорганізація супроводжувалась зміною трудових обов`язків позивача.

Зокрема, у відповідності до Посадової інструкції старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-залізничний", яка була затверджена відповідачем 25.02.2014 року було визначено додаткові обов'язки позивача, які попереднього біли відсутні згідно до Посадової інструкції старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Чоп-залізничний", затвердженої відповідачем 16.12.2013 року. Відтак, Посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту "Чоп-залізничний", яка була затверджена відповідачем 25.02.2014 до додаткових обов'язків позивача віднесено: реалізація заходів з управління ризиками під час митного контролю та оформлення при переміщенні товарів і транспортних засобів, (п.2.1.2), здійснення обміну електронною інформацією між Укрзалізницею та іншими перевізниками про товари (п.2.2.1.1), реалізація заходів системи раннього попередження виникнення надзвичайних ситуацій у зоні діяльності митного посту (п.2.2.1.4), виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України уповноваженими економічними операторами (п.2.2.15), виконання спрощених митних процедур відповідно до Митного кодексу України та Рамкових стандартів безпеки та спрощення міжнародної торгівлі (п.2.2.1.6), здійснення державного контролю нехарчової продукції (п.2.2.1.25), виконання митних формальностей щодо комплектних обєктів (п.2.2.2.7), здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України для забезпечення участі підрозділів збройних Сил України у проведенні на території України (за межами України) міжнародних військових навчань, (п.2.2.6.2.), сприяння митному оформленню товарів і транспортних засобів, що надходять на митну територію України для потреб Чорноморського флоту Російської Федерації, тимчасово розташованого на території України (п.2.2.6.3).

Зокрема, питання заробітної плати позивача регламентувалась Постановою № 268, якою затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин згідно з додатками 56 - 59.

Разом з тим, 10.09.2013 року набула чинності Постанова №597 у відповідності до якої були внесені зміни до Постанови № 268.

Відтак, у відповідності до п. 2 Постанови №597 передбачено, що у разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Таким чином, з аналізу п. 2 Постанови №597 вбачається, що право на отримання різниці між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії) мають працівники, які до і після прийняття даної Постанови №597 перебувають на тій же посаді відповідно до трудової угоди.

Зокрема, переведення на іншу роботу - це будь яка зміна трудової функції (спеціальності, кваліфікації чи посади) працівника, місця роботи, а також обумовлених угодою сторін умов трудового договору, що не були викликані змінами в організації виробництва і праці.

Отже, п. 2 Постанови № 597 працівникам надано додаткові гарантії збереження рівня заробітної плати, однак, даним нормативно-правовим актом було обмежено надання цих гарантій періодом перебування на тій же самій посаді, яку працівник обіймав на дату набрання чинності Постанови №597. Зокрема, оплата праці працівникам відповідача здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а розмір відповідних асигнувань визначається на підставі чинних нормативно правових актів з питань оплати праці.

У відповідності до ч. 1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 3 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, згідно Наказу від 19.02.2014 року № 93-0 позивача з 20.02.2014 року було переведено на іншу посаду, а саме: на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп залізничний", у відповідності до п.1 ст.32 КЗпП України.

Відтак, трудовий договір позивача було оформлено у вигляді відповідного Наказу відповідача від 19.02.2014 року № 93-0 про призначення на іншу посаду з однієї сторони та заяви позивача про надання згоди на це призначення з іншого боку.

Таким чином, позивачу правомірно виплачувалась різниця між заробітною платою до переведення його на іншу посаду (на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп залізничний"), у зв'язку із зміною істотних умов праці - а саме: до 20.02.2014 року.

Отже, у зв'язку з переведенням відповідача на іншу посаду йому було припинено відповідачем доплати передбачені п.2 Постанови № 597.

Також, у відповідності до листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області від 10.11.2014 року №01-13/1467, листа Міністерства доходів і зборів України від 11.01.2014 року №339/7/99-99-05-02-01-17 та листа Міністерства соціальної політики України від 12.06.2014 року №217/13/116-14 зазначено, що різниця у заробітній платі виплачується працівникам за посадою, займаною відповідно до нових умов оплати праці, затверджених Постановою № 597 до того часу, поки вони працюють на займаній посаді і не виплачується у разі переведення його із займаної посади на іншу посаду.

Згідно до ч.1.ст.114 КЗпП України при переведенні працівника на іншу постійну нижче оплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.

Також, позивачем не було надано суду доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, а саме: втрати ним нормальних життєвих зв'язків, вжиття додаткових зусиль для організації свого життя та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Закарпатською митницею доведено відсутність підстав для визнання неправомірними дій щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі позивачу, як посадовій особі митного посту "Чоп-залізничний" Закарпатської митниці ДФС України з моменту введення в дію наказу Чопської митниці Міндоходів "Про особовий склад" № 93-о від 19.02.2014 року, в звязку з чим відсутні також підстави для зобовязання Закарпатської митниці здійснити перерахунок, нарахування та виплату різниці у заробітній платі ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 31.03.2014 року.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 136, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_3