Справа № 814/786/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/786/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ропонгі» до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2015 року №000005/03-21,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ропонгі» (далі по тексту також - позивач, суб'єкт господарювання) звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ, контролюючий орган) № 000005/03-21 від 30.01.2015 року про застосування фінансових санкцій в сумі 17 000,00 гривень за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановлено зразку (далі по тексту також - марок).

В обґрунтування вимог позивач вказав, що відсутність на пляшках алкогольних напоїв (однієї пляшки віскі «Red Label» 1 л. 40% виробництво Ірландія та однієї пляшки коняку «HennessyV.S.» 1 л. 40% виробництво Франція) марок акцизного податку встановленого зразка обумовлене тим, що суб'єктом господарювання здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями на розлив, що передбачає в собі відкупорення пляшок з пошкодженням або/та зняття акцизних марок встановленого зразка. Крім того, специфіка фасування (закупорення) пляшки коняку «HennessyV.S.» 1 л. передбачає на пробці та горловинці пляшки захисний кожух, на який і наклеюється марка акцизного збору, що унеможливлює при відкритті пляшки (відкриття передбачає попереднє звільнення горловинки пляшки від кожуху, на який і наклеєна марка) збереження слідів марки на самій пляшці. Наявність відкоркованої пляшки віскі «Red Label», що використовувалась для продажу алкогольного напою на розлив, без марки позивач пояснив пошкодженням марки та її відклеєнням при відкупорені пляшки, оскільки при відкритті пляшки унеможливлюється збереження цілісності марки. При цьому, на пляшці збереглися сліди марки та клею.

Відповідач позов не визнав, зазначивши про правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, яке ґрунтується на встановлених в ході фактичної перевірки обставин про продаж суб'єктом господарювання алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 30.01.2015 року №000005/03-21 про застосування фінансових санкцій. Присуджено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ропонгі» сплачений судовий збір в сумі 182,70 грн.

Не погодившись з таким рішенням Головне управління Міндоходів у Миколаївській області звернулося до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Ропонгі» зареєстроване в якості юридичної особи державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської міської ради 22.11.2006 року. Позивач здійснює господарську діяльність у сфері громадського харчування та має ліцензію на право провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що надає суб'єкту господарювання можливість здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив.

В грудні 2014 року ДПІ проведено фактичну перевірку ТОВ «Ропонгі» з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, у закусочній, що розташована за адресою: вул. Спаська, 6, м. Миколаїв, за результатами якої складено Акт № 386/14-29-21-12/34772133 від 29.12.2014 року (далі по тексту також - Акт перевірки).

В ході перевірки контролюючим органом виявлено та зафіксовано факт порушення ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1251 (далі по тексту також - Положення), а саме: зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка (одна пляшка віскі «Red Label» 1 л. 40% виробництва Ірландія та одна пляшка коньяку «HennessyV.S.» 1 л. 40% виробництва Франція).

На підставі Акта перевірки відповідачем 30.01.2015 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000005/03-21, яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 17 000,00 гривень.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задовольнити позов.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 вказаного Закону алкогольні напої та тютюнові виробі, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Стаття 1 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» під «маркою акцизного збору» визначається спеціальний знак, яким маркуються алкогольні напої та тютюнові вироби. Її наявність на цих товарах підтверджує сплату акцизного збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етиловим, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Отже, марка акцизного збору є спеціальним знаком, яким підтверджується, в тому числі, легальність реалізації на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 7 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» забороняється ввезення, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізація на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка.

Статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

За порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етиловим, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» юридичні особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Зокрема, за ст.17 Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Абзац четвертий пункту 20 Положення №1251 Про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів до немаркованих прирівнює: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких визначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари. Наведений вичерпний перелік не містить вже відкупорені алкогольні напої для продажу на розлив.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює торгівлю алкогольними напоями на розлив, не передбачено обов'язку платника податків зберігати якимось чином акцизну марку після відкриття пляшки.

Акт перевірки не містить доказів, що алкогольні напої призначались для продажу в закупорених пляшках, а не знаходились на реалізації на розлив, що не може бути порушенням вимог ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Контролюючим органом не спростовано доводи суб'єкта господарювання про пошкодження та відклеювання марок при відкупорені пляшок та про наявність слідів клею на пляшках.

До того ж, жодним нормативним актом не передбачено зберігання залишків марок акцизного збору (а також їх наклеювання, переклеювання на пляшку) при відкупорені пляшки для продажу алкогольних напоїв на розлив, а якість наклеювання марки акцизного податку не залежить від волі суб'єкта господарювання, яким придбано алкогольний напій для реалізації на розлив. Законодавець не регламентував зберігання частини акцизної марки (в тому числі на пляшці), що пошкоджується (відривається, відклеюється та ін.), в разі відкупорення пляшки для реалізації алкогольного напою на розлив, та не визначив право таких суб'єктів господарювання приклеювати (підклеювати, переклеювати) марки до пляшок в разі їх пошкодження (відклеєння, ін.) при відкритті пляшки. А застосування, в даному випадку, умовиводів про можливе залишення слідів марки на пляшках після їх відкупорення та необхідність зберігання таких залишків є невмотивованим, оскільки протиправність дій, що тягне за собою їх караність, повинна бути чітко визначена нормативними актами.

На користь суджень позивача вказує також та обставина, що в деяких алкогольних напоях наклеювання марки здійснюється не безпосередньо на закрутку на пляшці напою, а на захисну плівку (захисний кожух), що знаходиться на горловині пляшки, що при відкоркуванні пляшки виключає збереження будь-яких слідів наклеювання марки на пляшці.

Колегія суддів вважає, що неврегулюлювання законодавцем порядку фіксації факту наявності марки на пляшці алкогольного напою, що використовується на розлив, до її відкупорення (відкриття), не може бути підставою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за правопорушення, доводи про вчинення якого ґрунтуються на припущеннях про те, що для продажу алкогольного напою на розлив використано пляшку без марки акцизного податку.

Під час судового розгляду справи, суду першої інстанції суб'єктом господарювання надані супровідні документи на спірні пляшки алкогольних напоїв.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оспорюваного рішення контролюючим органом не враховано той факт, що відкриття пляшки неможливе без пошкодження (зіпсування) марки акцизного податку (також її відклеювання в зв'язку з неякісним наклеєнням на пляшку), а суб'єкт господарювання не наділений повноваженнями щодо відновлення первинного стану марки після її розриву під час відкупорення пляшки, що виключає порушення з боку позивача.

При вирішення суперечних позицій сторін щодо того, чи були оглянуті пляшки (коняку «HennessyV.S.», віскі «Red Label») закупорені (свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (особи, які проводили перевірку) пояснили, що пляшки при огляді були закупорені, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що пляшки були відкупорені, неповні, так як значний проміжок часу використовувались для продажу алкогольних напоїв на розлив).

Отже, колегія суддів виходить з того, що обов'язок доказування (спростування позиції позивача) покладено на суб'єкта владних повноважень. А оскільки відповідачем не надано достатніх доказів (фото, відеофіксації порушення та ін.) на спростування тверджень позивача, колегія суддів вважає недоведеними судження контролюючого органу про те, що пляшка коняку «HennessyV.S.» та пляшка віскі «Red Label» на момент огляду були закупорені, та погоджується з доводами позивача про те, що пляшка коняку «HennessyV.S.» та пляшка віскі «Red Label» знаходились не на зберіганні, а в обігу (реалізації) на розлив.

Крім того, можливість самостійного наклеєння частин марок, що не підлягають ідентифікації, з інших пляшок (використаних та ін.) на відкупорені пляшки, так само як і можливість наповнення використаних пляшок зі слідами марок (оскільки пляшки вже відкупорені) для здійснення торгівлі алкогольними напоями на розлив взагалі унеможливлює (при недобросовісності суб'єкта господарювання) встановлення фактичних обставин здійснення торгівлі на розлив та робить неефективним перевірку даного виду торгівлі алкогольними напоями до чіткого законодавчого врегулювання способу контролюю (зберігання, фіксації факту наявності марки на пляшці алкогольного напою, що використовується на розлив, до її відкупорення (відкриття), ідентифікування та ін.) при торгівлі алкогольними напоями на розлив.

Згідно до вимог п/п.4.1.4. п.4.1. ст.4 ПК Податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень (дій) платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативного-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого існує можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Крім того, відповідно до вимог п.56.21 ст.56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платників, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, відповідач - суб'єкт владних повноважень при прийнятті оспорюваного рішення діяв без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, на підставі наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький