Справа № 804/9189/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 р. Справа № 804/9189/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач правомірно при визначенні сум податкового зобовязання з акцизного податку оподатковує лише операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, через мережі АЗС яких здійснюється відпуск нафтопродуктів за довірчими документами покупцям позивача, не включає до обєкту оподаткування через використання останніми нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (комерційне використання), що відповідає приписам п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14, п.п.212.1.11 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, в якому також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що за результатами проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих позивачем у декларації з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий 2015 року, було встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельною фірмою «Авіас» приписів ст.213, ст.214, п.п.215.3.4 п.215.3 ст.215, ст.216 Податкового кодексу України, що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за лютий 2015 року в сумі 177745,31грн. Так, податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова), під час здійснення розрахункових операцій. При цьому факт придбання підакцизного товару субєктом господарювання сам по собі не свідчить про його подальше комерційне використання. Продаючи пальне субєктам господарювання, позивач не зясовував подальше його використання, зокрема, факт його комерційного використання, що передбачає саме перепродаж товару (підакцизних товарів) іншому кінцевому споживачеві, або ж факт іншого господарського використання. Оскільки через мережу АЗС здійснювався роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевим споживачам, такі операції згідно п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування акцизним податком.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не зявився, також надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі ст.48 Податкового кодексу України та в порядку ст.76 цього Кодексу Ковельською ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ТОВ ВТФ «Авіас» за лютий 2015 року.
За результатами означеної перевірки складено акт від 17.04.2015р. №268/15.02/32560942, в якому зафіксовано встановлене під час перевірки порушення ТОВ ВТФ «Авіас» приписів ст.213, ст.214, п.п.215.3.4 п.215.3 ст.215, ст.216 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України №14 від 23 січня 2015 року «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», що призвело до заниження позивачем акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за лютий 2015 року в сумі 177745,31грн.
Висновки акту камеральної перевірки обґрунтовані тим, що за результатами аналізу податкової звітності позивача встановлено неправомірне відображення останнім у рядку 5.4 та рядку 6.4 Додатку 6 до декларації з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий 2015 року вартість від реалізації пального для комерційного призначення у сумі 3554906,13грн. Водночас, ТОВ ВТФ «Авіас» через мережу АЗС здійснює роздрібну торгівлю нафтопродуктами кінцевому споживачу, а тому всі операції, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків, є обєктом оподаткування акцизним податком відповідно до п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України. Натомість, підприємство реалізувало частину нафтопродуктів без сплати акцизного податку.
Вирішуючи позовні вимоги щодо скасування вищеозначеного податкового повідомлення-рішення як протиправного, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.п.14.1.4 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) акцизний податок це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
При цьому п.п.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України встановлено, що платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.
Одним із об'єктів оподаткування зазначеним податком відповідно до п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України, є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
За змістом п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.
Згідно п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.
Підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України передбачено, що податок справляється з таких товарів, як нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне.
Відповідно до п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.
Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.
З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що основною ознакою реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж цих товарів вказаними субєктами безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків. Отже, саме при здійснення такого виду діяльності виникає обовязок оподаткування акцизним податком.
Крім того поняття роздрібної та оптової торгівлі розкрито в Національному стандарті України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затвердженому Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004р. №130.
Так, роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.
Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання повязаних із цим послуг.
Таким чином, наявність при здійсненні конкретної операції з купівлі-продажу товарів кінцевого споживача, що придбаває ці товари для їх особистого некомерційного використання, відрізняє роздрібну торгівлю від оптової.
При цьому судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ ВТФ «Авіас» є торгівля нафтопродуктами, як роздрібна, так і оптова.
Судом також встановлено, що ТОВ ВТФ «Авіас» було подано до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області податкову декларацію з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий 2015 року, в рядку 5.4 та в рядку 6.4 Додатку 6 до якої було відображено вартість від реалізації пального для комерційного призначення у сумі 3554906,13грн.
Як зазначається позивачем, вказана сума була сформована за господарськими операціями по договорам поставки нафтопродуктів, укладеним з іншими підприємствами, що здійснюють реалізацію нафтопродуктів через власну/орендовану мережу АЗС, оскільки сам позивач ні у власності, ні в оренді мережі АЗС не має, а здійснює торгівлю нафтопродуктами (оптову та роздрібну) через торгівельні точки (без права юридичної особи) на території усієї країни. Відповідно до значених угод, контрагенти-постачальники ТОВ ВТФ «Авіас» зобов'язуються відпускати товар пред'явникам довірчих документів позивача відповідного виду та номіналу палива, що зазначений у довірчому документі.
Отже, позивач при визначенні сум податкового зобовязання з акцизного податку оподатковує лише операції з реалізації підакцизних товарів за місцем реалізації (торгівельна точка) кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, а реалізацію юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, через мережі АЗС яких здійснюється відпуск нафтопродуктів за довірчими документами покупцям позивача, не включає до обєкту оподаткування через використання останніми нафтопродуктів у своїй господарській діяльності (комерційне використання).
Суд погоджується з такою позицією позивача, оскільки вона відповідає змісту приписів п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 та п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, якими передбачено оподаткування акцизним податком саме операцій з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.
Також слід зазначити, що відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015р. №14, Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації з акцизного податку містить наступні відомості:
- графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;
- графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;
- графа 5 - вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр. 3 - гр. 4) вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.
Отже, безпосередньо законодавцем окремою графою визначено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.
Таким чином, при визначені сум податкового зобов'язання з акцизного податку ТОВ ВТФ «Авіас» виходило з вартості операцій по реалізації нафтопродуктів кінцевому споживачу для власних потреб - фізичним особам (гр.3- гр.4 Додатку б до Декларації акцизного податку), а контролюючий орган незаконно та безпідставно при визначені сум податкового зобов'язання включив вартість товарів реалізованих контрагентам для використання у господарській діяльності.
Щодо доводів відповідача відносно того, що при продажу пального субєктам господарювання позивач не зясовував подальше його використання, зокрема, факт його комерційного використання, що передбачає саме перепродаж товару (підакцизних товарів) іншому кінцевому споживачеві, або ж факт іншого господарського використання, суд зазначає, що наведені питання не були перевірені, а, отже, і спростовані, і відповідачем, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято за результатами саме камеральної перевірки, суть якої, відповідно до ст.ст.75,76 ПК України, полягає в здійсненні перевірки виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), що саме по собі не дає можливості повно та всебічно дослідити питання змісту господарських операцій, на підставі яких сформовано податковий облік.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача є необґрунтованим та прийнятим без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 487,20грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи , а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 487,20грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми «Авіас» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1