Справа № 642/7419/14-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р.Справа № 642/7419/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р. по справі № 642/7419/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Дзержинського районного відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області

про визнання бездіяльності Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції неправомірною і незаконною та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати бездіяльність робітників Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ в частині відмови від створення зведеного виконавчого провадження за трьома виконавчими документами, позбавлення стягувача права участі у виконавчих діях під час визначення вартості нерухомого майна і прилюдних торгів, реалізації без скасування арешту, накладеного органом досудового слідства, в порядку забезпечення позову ОСОБА_1, двох квартир боржника, виключно на користь ПАТ «ОТБ Банк», за умови подання нотаріального напису № 11850 від 10 грудня 2009 року пізніше виконавчого листа за кримінальною справою №1 970/10/12р. та з простроченням встановленого строку, а також перебування в іпотеці лише квартири АДРЕСА_3 м. Харкова, неправомірною і незаконною, а також такою, що потягла удавану неможливість виконання рішення суду на користь позивача. А також стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області на користь позивача компенсацію завданої незаконними діями робітників Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції моральну шкоду в сумі 132484,00 грн., та судові виграти в сумі 316,68 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2015 року у справі № 642/7419/14-а відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ неправомірною і незаконною та стягнення моральної шкоди.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що доводи, викладені апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 290,ч. 1 ст. 357 КК України, а також на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 112 484,00 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 350,00 грн., всього 132484,00 грн. (т.с. 1, а.с. 6-9),на підставі якого 17.12.2010 року видано виконавчий лист № 1-970/10/12 ( т.с. 1, а.с. 10).

08.02.2011 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Радченка А. В., на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 28.12.2010 року,відкрито провадження з виконання виконавчого листа № 1-970/10/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальних та моральних збитків в розмірі 132484,00 грн.(т.с.1, а.с.11-12).

Згідно відповідям Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області від 20.02.2012 року та від 27.04.2012 року за результатами звернень ОСОБА_1 в ході примусового виконання здійснені заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів про реєстрацію права власності на майно, винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження,винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. За результатами запитів державним виконавцем виявлено та накладено арешт на 2 рахунки у АКІБ «Укрсиббанк», виявлено автомобіль ВАЗ 21124, на якому існує обтяження на підставі договору застави, зазначений автомобіль оголошено в розшук. Крім того, за боржником згідно відповіді КП «Харківське БТІ» зареєстровано квартиру АДРЕСА_4 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, проте згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 обтяжена забороною відчуження, а саме: квартира АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки № 481 від 11.02.2008 року, приватний нотаріус Самощенко О. А., ВКЕ № 195485 - ВКЕ № 195488; квартира АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 479 від 11.02.2008 року, приватний нотаріус Самощенко О. А., ВКЕ № 195481 - ВКЕ № 195484. 16.01.2012 року вищезазначене виконавче провадження зупинено у зв'язку із розшуком майна боржника. (т.с.1.а.с. 14-22,75-113).

Як вбачається з листа Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 15.05.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про хід виконання виконавчого листа № 1-970/10/12, а також про надходження на адресу Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ виконавчого напису нотаріусу про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» в загальній сумі 540351,22 грн. Крім того, 27.07.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 05.02.2008 року у розмірі 380953,61 грн., який надійшов на виконання до ДВС разом з копією договору іпотеки на нерухоме майно, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.(т.с. 1, а.с. 32-34, 114-133).

Як вбачається з копій виконавчих проваджень, в рамках яких проводилася реалізація майна ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк», коштів від реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_5 та ОСОБА_2, недостатньо для задоволення вимог стягувача ПАТ «ОТП Банк» (т.с. 1, а. с. 145-179).

20.11.2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ Атаманюк П. В., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 1-970/10/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних та моральних збитків в розмірі 132484,00 грн. повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення (т. с.1, а. с. 35).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час здійснення виконавчих дій відповідач діяв на підставі та в межах повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Таким чином, у зведене провадження кількох виконавчих проваджень можливе лише при однорідності майнових вимог та можливості одночасного накладення арешту на майно боржника у відповідному розмірі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що спірні квартири перебували під заборонами відчуження лише на підставі договорів іпотеки та постанов державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ, винесених в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк»; докази на підтвердження наявності заборон на зазначені об'єкти нерухомості, накладені у виконавчому провадженні про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсутні, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги в частині визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та незаконною задоволенню не підлягають.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки судовим розглядом встановлено правомірність дій відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно ст. 11 ч. 1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р. по справі № 642/7419/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.