Справа № 463/1173/15-а 2-а/463/74/15
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 876/6864/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 1л/360-ф від 29.10.2013 року по справі про адміністративне правопорушення, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КупАП у вигляді штрафу на суму 5100, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.10.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було винесено постанову №1л/360-ф по справі про адміністративне правопорушення, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КпАП у вигляді штрафу на суму 5100 гривень за невиконання припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №5-л від 05.04.2013 року. Влітку 2012 року вона звернулася до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області з метою узаконення самочинно збудованої прибудови, однак отримала відмову, так як присадибна ділянка, яка була надана в користуванні її родині з 1954 року є не приватизованою. Після цього вона звернулася в Львівську міську раду щодо приватизації земельної ділянки, але також отримала відмову через наявний самобуд на земельній ділянці. Центр обслуговування мешканців ЛМР надав їй інформаційну картку з переліком необхідних документів щодо погодження даного самочинного будівництва. У лютому 2013 року ЛМР погодила всю документацію і вона отримала висновок Департаменту містобудування щодо технічної можливості експлуатації її прибудови. 04.04.2013 року вона звернулася до Личаківської районної адміністрації ЛМР стосовно вирішення питання технічної можливості експлуатації її будинку. Там їй було надано інформаційну картку з переліком документів, які необхідно зібрати. Серед них була і копія постанови у справі про адміністративне правопорушення і копія документу про сплату штрафу. З цієї причини вона 08.04.2013 року звернулася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, де після надання відповідних документів і сплати штрафу вона отримала постанову та припис. На узаконення вказаної прибудови їй був визначений термін - 6 місяців, тобто до 05.10.2013 року. Протягом 2-х тижнів усі необхідні документи були зібрані. Личаківська районна адміністрація на засіданні міжвідомчої комісії прийняла рішення про необхідність долучити до переліку документів заяву-згоду власниці сусіднього будинку. Однак з'ясувалося, що її сусідка не може надати таку згоду, оскільки її право власності на будинок оспорюється в судовому порядку, а даний будинок перебуває під арештом і на цій підставі Личаківська районна адміністрація призупинила розгляд її питання. Лише у жовтні 2013 року рішенням суду було встановлено, що будинок її сусідки перебуває у власності ОСОБА_3 і їй була надана згадана вище заява-згода.11.12.2013 року Личаківська районна адміністрація ЛМР надіслала на адресу позивача лист з висновком щодо технічної можливості експлуатувати будинок з прибудовою АДРЕСА_1 після самочинної реконструкції. 13.02.2015 року було укладено угоду з Личаківською районною адміністрацією про погодження самочинного будівництва Управлінням контролю та аудиту ЛМР була проведена перевірка кошторисної документації і погоджена сума в розмірі 8466, 90 грн. 18.02.2014 року позивач звернулася до ЛМР з заявою про звільнення її від сплати цієї суми, оскільки вона є дитиною війни та інвалідом 1 групи. 05.09.2014 року вона отримала Розпорядження Личаківської районної адміністрації про погодження самовільно здійсненої реконструкції її будинку АДРЕСА_1. Однак на той момент вже існувала постанова ІДАБК у Львівській області про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані відповідачем. Зокрема є доведеним факт отримання позивачкою припису №5-л від 05.04.2013 року, на підставі якого її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КпАП України, та постанови про вчинення нею адміністративного правопорушення ч.1 ст.188-42 КпАП України у терміни передбачені чинним законодавством України.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 самовільно здійснила реконструкцію індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_2, шляхом будівництва прибудови до будинку розміром 10,58*4,84 м з цокольним поверхом без належним чином розробленої проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушила ст. ст. 7,29,27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій».

За наслідками перевірки, проведеної Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, 05.04.2013 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення №6-л та винесено припис №5-л про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з вимогою вжити заходів щодо виконання вимог ст. 39 або п.9 ч.1 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у строк до 05.10.2013 року.

29.10.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було винесено постанову №1л/360-ф по справі про адміністративне правопорушення, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КпАП у вигляді штрафу на суму 5100, 00 грн. за невиконання припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №5-л від 05.04.2013 року.

Приймаючи постанову про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена належними доказами.

Однак, з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Пунктами 5, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно п.7 Порядку підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

Пунктом 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно ст.97 КУпАП самовільне будівництво будинків або споруд, а так само самовільна зміна архітектурного вигляду будинків або споруд під час експлуатації тягне за собою накладення штрафу на громадян від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від дев'яти до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч.1 ст.188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи слідує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 05.04.2013 року складено припис № 5-л про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким від позивачки вимагалось вжити заходів щодо виконання вимог ст. 39 або п.9 ч.1 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та про виконання вимог припису слід було письмово повідомити інспекцію до 05.10.2013 року.

Так, на виконання вимог вищезгаданого Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області після закінчення терміну виконання припису №5-л від 05.04.2013 року мала право провести позапланову перевірку виконання ОСОБА_2 вимог зазначеного припису.

За результатами перевірки від 23.10.2013 року відповідачем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КпАП у вигляді штрафу на суму 5100, 00 грн. за невиконання припису.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що прийняття такої постанови було передчасним.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначений главою 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 33, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що питання притягнення особи до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та/або адміністративної відповідальності вирішується органами державного архітектурно-будівельного контролю після проведення перевірки виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій, за наслідками розгляду справи про відповідне правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що у 2012 році позивач розпочала підготовку документації щодо узаконення самочинно збудованої прибудови у АДРЕСА_1, зі згоди усіх власників будинку, а саме звернулася до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області з метою узаконення самочинно збудованої прибудови, однак отримала відмову, так як присадибна ділянка, яка була надана в користування її родині з 1954 року є не приватизованою.

У лютому 2013 року ЛМР погодила всю документацію і вона отримала висновок Департаменту містобудування щодо технічної можливості експлуатації її прибудови. 04.04.2013 року вона звернулася до Личаківської районної адміністрації ЛМР стосовно вирішення питання технічної можливості експлуатації її будинку. Там їй було надано інформаційну картку з переліком документів, які необхідно зібрати.

Між тим, як зазначено вище, відповідачем у квітні 2013 року проведено перевірку, за наслідками якої винесено припис з вимогами про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме погодити проектну документацію та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт у строк до 05.10.2013 року.

Так, у відповідності до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил .

Наведеними вище нормами в імперативній формі визначено обов'язок виконання припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю суб'єктами містобудування, щодо яких такий припис винесено, а також відповідальність за його невиконання.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при встановленні факту виконання чи невиконання особою припису, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю повинні достовірно з'ясувати та належним чином перевірити всі обставини даного питання, в тому числі, вчинення особою всіх можливих від неї активних дій, спрямованих на виконання припису, наявність об'єктивних обставин, які перешкоджають виконанню припису або ускладнюють його виконання, достатність встановленого строку для виконання припису тощо.

Під час судового розгляду з'ясовано, що ОСОБА_2 після отримання припису № 5-л від 05.04.2013 року вчинила всі залежні від неї дії щодо виконання цього припису, вживала можливих передбачених законом заходів щодо приведення самочинного будівництва до вимог чинного законодавства, а саме необхідні документи були зібрані та подані позивачем до Личаківської районної адміністрації, однак на засіданні міжвідомчої комісії остання прийняла рішення про необхідність долучити до переліку документів заяву-згоду власниці сусіднього будинку ОСОБА_3 (а.с.7).

Однак, судом встановлено, що у зв'язку з існуванням спору про право власності ОСОБА_3 на сусідній будинок та перебуванням даного будинку під арештом, Личаківська районна адміністрація призупинила розгляд питання про погодження самовільно здійсненої реконструкції будинку АДРЕСА_1, що підтверджується листом від 13.09.2013 року № 33-зв-1417 (а.с.48).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що причиною невиконання припису у встановлений строк був спір щодо права власності на сусідський будинок, а відтак відсутність заяви-згоди власниці сусіднього будинку.

Таким чином, виконати вимоги припису в повному обсязі позивач не мала об'єктивної можливості, однак відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не врахував даної обставини і не надав їй належної оцінки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем вчинялися дії на виконання вимог припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №5-л від 05.04.2013 року, однак, на час проведення перевірки на предмет виконання припису, через незалежні від неї обставини припис виконаний не був в повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у жовтні 2013 року позивачеві була надана згадана вище заява-згода і в подальшому ОСОБА_2 отримала погодження самовільно здійсненої реконструкції її будинку АДРЕСА_1

Враховуючи наведене вище, в контексті принципів, визначених ч. 2 ст. 3 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи дану постанову відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, недобросовісно і нерозсудливо, в зв'язку з чим оскаржувана постанова відповідача є протиправною і необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними, обґрунтованими у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 11 червня 2015 року у справі № 2-а/463/74/15 - скасувати та прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 1л/360-ф від 29.10.2013 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП у вигляді штрафу на суму 5100 (п'ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін