Справа № 803/232/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Справа № 876/5918/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області ДПС, в даний час Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Державної податкової служби України, в даний час Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з адмністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області ДПС, в даний час Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Державної податкової служби України, в даний час Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити дії

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 через релігійні переконання не бажають бути обліковані як платники податків та інших обов'язкових платежів за цифровим ідентифікатором, в зв'язку з чим зверталися до відповідачів із відповідними заявами, у яких просили здійснювати в подальшому їх облік за прізвищем, іменем та по-батькові та за місцем проживання, анулювати в паспорті раніше проведені записи, знищити інформацію про них з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та проставити у паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора. Проте, відповідачі відмовили у задоволенні таких заяв на підставі «Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків», затвердженого наказом Державної податкової служби України від 17.12.2010 року № 954 (далі - Положення). Позивачі вважають, що даною відмовою порушено їх право на раніше встановлену форму обліку без застосування цифрового ідентифікатора та право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. При цьому ж посилаються на те, що не згідні з положеннями ст.ст. 63,70 Податкового кодексу України, оскільки вважають, що ці норми Закону звужують їх права як осіб, які через свої релігійні переконання не бажають обліковуватись як платники податків із застосуванням цифрового ідентифікатора.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що механізм відмови від ідентифікаційного номера передбачає подання заяви згідно встановленої форми, а також певних документів, що стосуються особи. Посилання сторони позивача на незгоду з дією норм ст.ст. 63,70 ПК України, а саме щодо обліку за серією та номером паспорта є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, виходячи з обліку повідомлень / заяв за формою №5-ДРП, позивачі обліковуються як платники податків без застосування цифрового ідентифікатора за прізвищем, іменем, по-батькові.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що судом не взято до уваги вимоги Конституції України та діючу судову практику. Не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів (ст. 22 Конституції України). не враховано ст. 32 Конституції України, ст.11 Закону України «Про інформацію», ст.18 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.ст. 3,4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 18 січня 2013 року подали до Луцької ОДПІ повідомлення форми №1П для обліку їх в окремому Державному реєстрі як осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера.

Разом з тим, 27 листопада 2012 року позивачі, посилаючись на релігійні переконання, подали до Луцької ОДПІ заяви, в яких просили здійснювати в подальшому їх облік як платників податків за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем проживання), не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, проставити у паспорті на сторінці 7, 8 або 9 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без номера облікової картки та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Крім того, у цей же день, позивачі, посилаючись на релігійні переконання, подали до Державної податкової служби України заяву, в якій просили не вносити до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів інформацію про них та зберегти за ними форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження).

Листами від 12 грудня 2012 року ДПС України та листами від 30 листопада 2012 року та 4 лютого 2013 року Луцька ОДПІ повідомили позивачів про те, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, здійснюється за прізвищем, іменем, по батькові та за серією і номером діючого паспорта.

Позивачам роз'яснено, що для реалізації права фізична особа - платник податків, яка відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, особисто подає повідомлення про відмову до органу державної податкової служби за місцем свого проживання. При заповненні повідомлення використовуються дані паспорта громадянина України та інших необхідних документів. У паспортах зазначених осіб органами державної податкової служби робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог та вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших платежів» для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших платежів» до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Таким чином, Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших платежів» передбачено право осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, обрати альтернативну форму обліку при сплаті податків та інших обов'язкових платежів шляхом особистого звернення до податкових органів з відповідною заявою.

Усуваючи неоднакове застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст.1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших платежів», Верховний Суд України в ухвалі від 28.03.2013 дійшов висновку про те, що у випадку, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, з Державного реєстру підлягає виключенню вся інформація про таку особу, а не лише її ідентифікаційний номер.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 1 ст. 244- 2 КАСУ висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи викладене, законодавством передбачено реалізацію права особи щодо відмови від ідентифікаційного номеру шляхом виключення з Державного реєстру всієї інформації про таку особу, в т.ч. ідентифікаційного номера, та внесення до паспорту відмітки про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Інших способів реалізації такого права, зокрема скасування ідентифікаційного номеру або знищення облікової картки, Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших платежів» та іншими нормативно-правовими актами не встановлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення позову в частині вимог про зобов'язання Луцької ОДПІ та ДПА України виключити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційний номер ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та всю інформацію про них та відмови в задоволенні позову в частині вимог про скасування ідентифікаційного номеру або знищення облікової картки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Порядок внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби на час виникнення спірних відносин був передбачений Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим спільним Наказом ДПА України і МВС України від 19.10.2004 року № 602/1226, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 20.10.2004 року № 1345/9944 (далі - Порядок).

Зі змісту положень п. 1.5 розділу 1, п.п. 3.3, 3.4 розділу 3, розділу 4 Порядку вбачається, що фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою № В3 з текстом «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера», яка видається податковим органом на вимогу такої особи, та паспорт громадянина України.

Згідно пункту 5.1, 5.2 розділу 5 Порядку посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою № В3 щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту. У разі відсутності невідповідностей посадова особа вносить на 7 - 9 сторінку паспорта відмітку, зміст та форму якої наведено в додатку 4.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) записи у паспорті здійснюються паспортною службою.

Таким чином, органи державної податкової служби не були наділені повноваженнями зі здійснення будь-яких записів у паспорті, в тому числі вносити відмітку про наявність права фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номеру, здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру. При цьому довідка за формою № В3 з текстом «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера» видається податковим органом з метою подальшого пред'явлення органу внутрішніх справ для здійснення відповідної відмітки в паспорті.

З позовної заяви вбачається, що позивачами заявлено вимоги щодо зобов'язання ДПА України та Луцької ОДПІ Волинської області здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера та без використання серії та номеру паспорту (за прізвищем, іменем та по - батькові, роком народження та місцем реєстрації).

Протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо здійснення обліку платників податків та інших обов'язкових платежів виникає тільки з моменту вчинення таких дій. Відповідачі зобов'язані здійснити усі необхідні дії для належного забезпечення обліку платника податку, в тому числі після звернення із заявою про відмову від ідентифікаційного номеру та обрання альтернативної форми обліку. Підстави вважати, що відповідачі у майбутньому порушать права та інтереси фізичних осіб відсутні.

Вищевикладена правова позиція суду апеляційної інстанції відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 28.05.2013 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах та не суперечить подібній практиці Вищого адміністративного суду України, що викладена в ухвалі від 14.09.2015 року за №К/800/13112/15.

За вказаних обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково, скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2013 року по справі №803/232/13-а та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та всю інформацію про них з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та всю інформацію про них з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України та Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області здійснювати облік ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, ім'ям, по-батькові, місцем проживання).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 12.10.2015 року