Справа № 826/15454/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 жовтня 2015 року № 826/15454/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Федорчука А.Б. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Комуністичної партії України
до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини

провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Комуністична партія України звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки"; зобов'язання видати Комуністичній партії України припис про недопущення протиправних вчинків, в якому чітко вказати: які конкретної дії необхідно вчинити Комуністичній партії України для приведення її діяльності у відповідність до вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки"; про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не проведенні обов'язкової анти-дискримінаційної експертизи Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та в не проведенні обов'язкової перевірки вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини; зобов'язання провести анти-дискримінаційну експертизу Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та провести обов'язкову перевірку вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини; визнання протиправним та скасування наказу від 23.07.2015 №1312/5 "Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Позов обґрунтовано тим, що наказ від 23.07.2015 №1312/5 "Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", яким визнано, що статут, найменування та символіка Комуністичної партії України не відповідають ч. 1 ст. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" прийнято не на підставі та не у спосіб передбачені Конституцією України та вказує на невідповідність оскаржуваного наказу та згадуваного закону нормам Конституції України.

Також, позивач зазначає, що в порушення чинного законодавства відповідачем допущено бездіяльність щодо не проведення перевірки Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» на відповідність Конституції України, законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколам до неї, міжнародним договорам, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, антикорупційної експертизи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що на думку позивача призвело до того, що згадуваний закон суперечить як чинному законодавству України, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод а також практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, позивач вважає, що в порушення ч. 1 ст. 18 Закону України «Про політичні партії» відповідачем допущено бездіяльність щодо не проведення перевірки діяльності позивача, його статутних та програмних документів на предмет їх відповідності положенням Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та у разі виявлення їх невідповідності видання припису про усунення допущених порушень. Позивач зазначає, що саме бездіяльність відповідача щодо проведення перевірки та винесення припису про усунення порушення Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» завадила позивачу привести свою діяльність та документи у відповідність до згадуваного закону.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що наказ від 23.07.2015 №1312/5 "Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" прийнято в межах повноважень та спосіб визначений чинним законодавством України в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки". Про засідання уповноваженої комісії з вирішення питання щодо прийняття оскарженого наказу було опубліковано на веб-порталі та письмово повідомлено позивача з наданням строку для надання матеріалів про наявність об'єктивних підстав не дотримання Комуністичною партією України вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", проте позивачем витребувану інформацію та матеріали не надано.

Крім того представник відповідача зазначив, що позивач мав можливість проведення з'їзду партії та внесення відповідних змін до статуту та символіки з метою їх приведення у відповідність до Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", оскільки з часу набрання чинності згадуваним Законом до прийняття оскарженого наказу було достатньо часу для вчинення позивачем відповідних дій, проте позивачем таких дій не вчинено.

На думку представника відповідача оскаржуваний наказ прийнято на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того позивач зазначив, проведення перевірки, прийняття за наслідком перевірки припису є дискреційними повноваженнями відповідача.

Проект Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" було розроблено народними депутатами України, отже Міністерство юстиції України не мало обов'язку щодо проведення експертизи такого Закону. Відповідачем відповідно до вимог розпорядження Президента України від 30.05.1997 №221/98-рп завізовано проект згадуваного Закону. Чинним законодавством не передбачено проведення строків експертизи, отже відсутня бездіяльність відповідача щодо проведення такої експертизи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору письмових пояснень по суті позову не надала, клопотала про вирішення справи без її участі.

Протокольними ухвалами відмовлено в задоволенні клопотань позивача про виклик свідків, про витребування документів, про зобов'язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надати висновок щодо конституційності, відповідності Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", про зупинення провадження у справі до вирішення іншої (кримінальної справи) та до затвердження Європейською комісією за демократію через право (Венеціанська комісія) висновку щодо Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", про зупинення провадження у справі до прийняття Конституційним судом України рішення щодо конституційності Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Міністерства юстиції України від 23.07.2015 №1312/5 затверджено Правовий висновок Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (далі - Правовий висновок).

Зі змісту Правового висновку вбачається, що за результатом правової експертизи встановлено, що найменування об'єкта правової експертизи не відповідає ч. 2 ст. 3 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки"; символіка об'єкта правової експертизи не відповідає ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки"; статут та програма об'єкта правової експертизи орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму та не відповідає ч. 1 ст. 3 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", який набув чинності 21.05.2015, засуджено комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначено правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлено порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки визнається наругою над пам'яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму та заборонена законом.

Пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки юридичною особою, політичною партією, іншим об'єднанням громадян, друкованим засобом масової інформації та/або використання у назві символіки комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів є підставою для відмови в реєстрації та/або припинення діяльності юридичної особи, політичної партії, іншого об'єднання громадян, підставою для відмови в реєстрації та/або припинення випуску друкованого засобу масової інформації.

У разі невиконання юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян, друкованими засобами масової інформації вимог цього Закону їх діяльність/випуск підлягає припиненню в судовому порядку за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, або іншого уповноваженого органу державної влади.

Рішення про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам цього Закону приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

Політичні партії, обласні, міські, районні організації або інші структурні утворення, передбачені статутом політичної партії, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, прийнято у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку рішення про невідповідність їх діяльності, найменування та/або символіки вимогам цього Закону, не можуть бути суб'єктом виборчого процесу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" юридичні особи, політичні партії, інші об'єднання громадян, зареєстровані на день набрання чинності цим Законом, у разі порушення його вимог зобов'язані протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом привести свої установчі документи, найменування та/або символіку у відповідність із вимогами цього Закону. При цьому такі юридичні особи звільняються від сплати адміністративного збору під час державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних з приведенням їх у відповідність із цим Законом.

У разі недотримання вимог цього Закону юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян, зазначеними у пункті 3 цієї статті Закону, їхня діяльність підлягає припиненню в установленому законом порядку, крім випадків, коли юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян вжито заходів щодо дотримання вимог цього Закону, а неможливість державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних з приведенням їх у відповідність із цим Законом, зумовлена об'єктивними причинами.

Відповідно до п. 83-2 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань приймає рішення щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки».

Порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" затверджено постановою Кабінету Міністрів України Про порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" від 27.05.2013 № 354 (далі - Порядок 354).

Згідно п. 4 Порядку 354 підставами проведення правової експертизи можуть бути: ініціатива Мін'юсту.

Зі змісту правового висновку вбачається, що підставою для проведення правової експертизи є ініціатива Мін'юсту, отже правову експертизу проведено за наявності підстави визначеної п. 4 Порядку 354.

Відповідно до п. 7 Порядку 354 для проведення правової експертизи щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону утворюється Комісія з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (далі - Комісія).

Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Мін'юсті, склад та положення якої затверджуються наказом Мін'юсту.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра юстиції України від 09.06.2015 №167/7 утворено Комісію з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та затверджено її склад у кількості дванадцяти осіб.

Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.2015 №895/5 затверджено Положення про Комісію з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (далі - Наказ №895/5).

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем норм Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" щодо мети створення зазначеної Комісії та ї складу, суд зазначає, що положення про Комісію з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки затверджено Наказом №895/5, склад комісії визначено від 09.06.2015 №167/7, які не є предметом вирішення даної справи.

Розділом 5 Наказу №895/5 визначено порядок роботи Комісії, а саме: формою роботи Комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Засідання Комісії є правоможним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу. Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях Комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів голос Голови Комісії є ухвальним. Рішення Комісії оформляється протоколом, який підписується Головою Комісії та секретарем Комісії. Протокол засідання комісії повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Комісією рішення.. Секретар Комісії готує проект наказу про затвердження правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної парті, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону у триденний строк з дня прийняття відповідного рішення Комісією. Правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної парті, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об'єднання громадян вимогам Закону разом з проектом відповідного наказу Голова Комісії подає для затвердження Міністру юстиції.

На запит суду відповідачем надано копію протоколу №1 засідання Комісії від 23.06.2015 на порядку денному якого перебувало питання щодо відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", з якого вбачається, що Комісія вирішила опрацювати подані матеріали стосовно відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" до наступного засідання Комісії та звернутися до об'єкта правової експертизи з листом щодо надання у п'ятиденний строк пояснень стосовно не приведення своїх установчих документів, найменування та символіки у відповідність вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

В подальшому, 17.07.2015 на засіданні Комісії за результатом розгляду питання щодо відповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" вирішили підтримати правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки". Секретарю Комісії підготувати проект наказу про затвердження правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Позивачем не заперечується обставини викладені у висновку щодо невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", отже відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України таки обставини не потребують доказування.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем при прийнятті оскарженого наказу ст. 12, 19 Закону України "Про політичні партії в Україні" суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про політичні партії в Україні" політичні партії мають право: вільно провадити свою діяльність у межах, передбачених Конституцією України, цим Законом та іншими законами України;

Згідно ст. 19 згадуваного Закону у разі порушення політичними партіями Конституції України, цього та інших законів України до них можуть бути вжиті такі заходи: попередження про недопущення незаконної діяльності; заборона політичної партії.

Проте, оскаржуваний наказ прийнято в порядку Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", який в даному випадку є спеціальним у спірних правовідносинах та прийнятий та прийнятий пізніше Закону України "Про політичні партії в Україні".

Зі змісту протоколу №2 від 17.07.2015 вбачається, що на засіданні були присутні та голосували за підтримання правового висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" дев'ять членів Комісії із дванадцяти, тобто рішення прийнято уповноваженим складом Комісії.

Інформація щодо засідання Комісії опублікована на веб-сайті, позивачу було скеровано лист від 30.06.2015 про надання пояснень щодо не приведення своїх установчих документів, найменування та символіки у відповідність вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", на який позивачем листом викладено свою правову позицію з приводу приведення своїх установчих документів діяльності, найменування та/або символіки у відповідність вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", отже позивач був обізнаний про засідання Комісії.

Відповідно до п. 15, 16 Порядку 354 за результатами правової експертизи щодо кожного об'єкта складається окремий правовий висновок про відповідність або невідповідність його діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону.

Правовий висновок складається із: 1) вступної частини, в якій зазначаються: номер, дата та місце його складення; відомості про членів Комісії, які проводили правову експертизу (прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальність, посада); підстава проведення правової експертизи; відомості про об'єкт правової експертизи; 2) дослідницької частини, в якій зазначаються: предмет дослідження; відомості про матеріали, які використовувалися для дослідження; відомості про звернення до наукових установ та організацій, правоохоронних органів тощо з метою отримання інформації, необхідної для проведення правової експертизи, якщо такі були заявлені, та результати їх розгляду; відомості про наявність повідомлення об'єкта правової експертизи про вжиті ним заходи, спрямовані на виконання вимог Закону; відомості про наявні об'єктивні причини неможливості виконання об'єктом правової експертизи вимог Закону; відомості про встановлені обставини; 3) заключної частини, яка містить узагальнений висновок про відповідність або невідповідність діяльності, найменування та/або символіки об'єкта правової експертизи вимогам Закону з посиланням на його норми.

Зі змісту правого висновку про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" вбачається, що такий висновок оформлено відповідно до 16 Порядку 354.

Згідно п. 11 Порядку 354 проведення правової експертизи здійснюється протягом 30 робочих днів з дня надходження матеріалів до Комісії.

З матеріалів справи вбачається, що на вирішення Комісії надійшли лист Кабінету Міністрів України від 23.06.2015 про вжиття заходів, передбачених законодавством, до Комуністичної партії України, Комуністичної партії України (оновлена), Комуністичної партії робітників та селян та службова записка Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 22.06.2015 стосовно розгляду питання щодо проведення правової експертизи таких об'єктів правової експертизи, зокрема: Комуністична партія України.

Оскільки, матеріали на вирішення Комісії надійшли 22.06.2015, правовий висновок складено 17.07.2015, тобто з дотриманням тридцяти денного строку визначеного п. 11 Порядку 354.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про політичні партії в Україні» політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про політичні партії в Україні» питання внесення змін та доповнень до статуту і програми політичної партії врегульовується статутом політичної партії.

Відповідно до п. 3.26 Статуту Комуністичної партії України ( в редакції від 05.08.2011) найвищим керівним органом Комуністичної партії України є її з'їзд. Чергові з'їзди скликаються не рідше одного разу на три роки, а позачергові - рішенням Центрального комітету КПУ або на вимогу регіональних організацій, які представляють не менше третини загальної кількості членів партії. Центральний комітет КПУ оголошує про скликання з'їзду, питання, що виносяться на його обговорення, встановлює норму представництва і порядок обрання делегатів не пізніше як за три місяці (позачергово не пізніше як за місяць до проведення з'їзду).

Згідно з п. 3.25.2 Статуту вищим керівним органом регіональної організації КПУ є конференція, яка проводиться не рідше одного разу на три роки. Позачергові конференції проводяться в міру необхідності. Рішення про скликання чергової конференції, дату і місце її проведення, а також про норму представництва делегатів на конференцію від місцевих організацій, що входять до складу даної регіональної організації, приймається комітетом регіональної організації КПУ не пізніше ніж за 15 днів до її проведення.

Пунктом 3.24.4 партійні комітети (бюро, секретар) оголошують про скликання конференції (зборів) місцевої організації як правило не пізніше як за 15 днів до їх проведення.

З системного аналізу викладеного вбачається, що позачерговий з'їзд КПУ міг бути проведено у місячний термін з дня призначення проведення з'їзду (з урахуванням 15 денних термінів необхідних для проведення конференції (зборів) місцевої організації та регіональної організації для обрання делегатів на з'їзд).

З моменту набрання чинності Законом України (21.05.2015) "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" до прийняття оскарженого наказу (23.07.2015) пройшло достатньо часу для призначення та проведення з'їзду КПУ.

Отже, позивач не був позбавлений можливості призначення та проведення з'їзду КПУ для внесення змін до статуту та програми.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Гранде Ориенте д'Італиа ди Палаццо Джустиниани" проти Італії визначено що свобода об'єднань має настільки велике значення, що взагалі не може бути предметом обмежень, навіть стосовно до особистості кандидата на публічний пост

Також, постановою Європейського суду з прав людини від 30.01.1998 у справі «Об'єднана комуністична партія Терції та інші проти Терції» визначено, що вибір політичною партією своєї назви не може в принципі бути виправданням для такої жорстокої міри як розпуск, за умови відсутності інших вагомих і достатніх обставин.

Відповідно до п. 65 висновку Європейської комісії за демократію через право (Венеціанська комісія) визначено, що нездатність Комуністичної партії та її кандидатів брати участь у виборах зі своїм зареєстрованим і громадсько визнаним символом є втручанням у свободу об'єднань; цій партії повинна бути надана прийнятна можливість приступити до необхідних змін, а у цей же час її кандидати повинні мати змогу брати участь на виборах з офіційним символом партії.

Як зазначено вище ч. 3 ст. 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" позивачу була надана прийнятна можливість приступити до необхідних змін.

Проте, з матеріалів справи вбачається та представниками позивача не заперечується, що й станом на час вирішення справи дії щодо проведення з'їзду КПУ з метою приведення діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" позивачем не вчинено.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" у разі недотримання вимог цього Закону юридичними особами, політичними партіями, іншими об'єднаннями громадян, зазначеними у пункті 3 цієї статті Закону, їхня діяльність підлягає припиненню в установленому законом порядку.

Згідно ст. 21 Закону України «Про політичні партії в Україні» політична партія може бути за адміністративним позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, заборонена в судовому порядку у випадку порушення вимог щодо створення і діяльності політичних партій, встановлених Конституцією України, цим та іншими законами України.

Отже, рішення щодо заборони політичної партії приймається виключно в судовому порядку за наслідком вирішення справи за участі сторін та реалізації останніми принципу змагальності сторін.

Крім того, судом встановлено та позивачем не заперечується, що рішення про участь місцевих організацій Комуністичної партії України у чергових виборах депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів, перших виборах депутатів рад об'єднаних територіальних громад та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року останньою не приймалось, отже доводи позивача про порушення права на участь у вказаних виборах є необґрунтованим.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що оскаржуваний наказ прийнято уповноваженою особою відповідно та в порядку Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", Порядку 354 та з урахуванням норм наказу №895/5.

Оцінюючи доводи позивача в обґрунтування позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у невнесенні Комуністичній партії України офіційного припису про усунення порушень Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та, як наслідок, зобов'язання видати Комуністичній партії України такий припис, судом взято до уваги зміст Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", яким не передбачено повноважень відповідачу у винесення припису в разі невідповідності діяльності, найменування та/або символіки, зокрема, політичної партії зазначеному Закону.

При цьому, відповідно до ст. 19 Закону України «Про політичні партії в Україні» у разі порушення політичними партіями Конституції України, цього та інших законів України до них можуть бути вжиті такі заходи: 1) попередження про недопущення незаконної діяльності; 2) заборона політичної партії.

Згідно ст. 20 згадуваного Закону у разі публічного оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення політичною партією дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність, відповідні органи, до відання яких належить контроль за діяльністю політичних партій, видають приписи про недопущення протиправних вчинків.

Оскільки, відповідно до Закону України "Про політичні партії в Україні", внесення такого припису здійснюється з інших підстав аніж через ймовірну невідповідність діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", а питання наявності факту публічного оголошення керівними органами політичної партії наміру вчинення політичною партією дій, за які законами України передбачена юридична відповідальність, згідно ст. 20 Закону України «Про політичні партії в Україні» не є предметом позовних доводів та судового дослідження в межах розгляду цієї адміністративної справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача з невнесення припису безпідставними, а позовні вимоги в цій частині та в частині зобов'язання відповідача у внесенні Комуністичній партії України припису про недопущення протиправних вчинків, в якому чітко вказати: які конкретної дії необхідно вчинити Комуністичній партії України для приведення її діяльності у відповідність до вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів. Обов'язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Порядок проведення органами виконавчої влади антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №61, яким визначено, що цей Порядок визначає процедуру проведення антидискримінаційної експертизи проектів законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших проектів нормативно-правових актів (далі - проекти актів), що розробляються органами виконавчої влади.

Підсумовуючи викладене, обов'язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти, зокрема, Законів розробниками яких органи виконавчої влади.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що розробником проекту Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» є народні депутати України, отже проект згадуваного Закону не підлягає обов'язковій анти дискримінаційній експертизі.

Відповідно до п. 5 розпорядження Президента України від 30.05.1997 №221 Державно-правове управління Адміністрації Президента України здійснює правову експертизу Закону, перевіряє відповідність його положень Конституції, іншим законам України, узагальнює пропозиції і зауваження, висловлені Кабінетом Міністрів України, структурними підрозділами Адміністрації Президента України, готує остаточний текст пропозицій і зауважень до Закону. Пропозиції і зауваження візуються Керівником Державно-правового управління і разом з проектом листа до Верховної Ради України передаються до Управління документального забезпечення та інформатизації Адміністрації Президента України для доповіді Главі Адміністрації. Про підготовлені пропозиції і зауваження до Закону повідомляється Постійному представникові Президента України у Верховній Раді України. У разі коли зауважень до Закону немає, оригінал Закону візується Главою Адміністрації Президента України, заступником Глави Адміністрації з правових питань, Керівником Державно-правового управління і разом з копією Закону, завізованою Прем'єр-міністром України і міністром, до компетенції якого належать питання, що регулюються цим Законом, і Міністром юстиції України, передається на підпис Президентові України.

Згідно з пп. 4 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 Мінюст відповідно до покладених на нього завдань готує зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президентові України.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 02.05.2015 Секретаріат Кабінету Міністрів України надіслано проект згадуваного Закону, зокрема, до Міністерства юстиції України для вивчення і візування.

Листом від 05.05.2015 відповідач проінформував про відсутність пропозицій та зауважень до проекту Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", тобто факт бездіяльності не знайшов підтвердження.

З урахуванням викладеного відповідач при вивченні та візуванні проекту Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" діяв відповідно до розпорядження Президента України від 30.05.1997 №221.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Орган представництва здійснює юридичну експертизу всіх законопроектів, а також підзаконних нормативних актів, на які поширюється вимога державної реєстрації, на відповідність Конвенції, за результатами чого готує спеціальний висновок.

Нездійснення передбаченої частиною першою цієї статті перевірки або наявність висновку про невідповідність підзаконного акта вимогам Конвенції є підставою для відмови в державній реєстрації відповідного підзаконного акта.

Орган представництва забезпечує постійну та з розумною періодичністю перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці Суду, передовсім у сферах, що стосуються діяльності правоохоронних органів, кримінального провадження, позбавлення свободи.

За результатами передбаченої у частині третій цієї статті перевірки Орган представництва подає до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до чинних законів та підзаконних актів з метою приведення їх у відповідність з вимогами Конвенції та відповідною практикою Суду.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Згідно п. 6-7, 9 Методичних рекомендацій щодо здійснення експертизи нормативно-правових актів (їх проектів) на відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затверджених Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини 15.08.2006 перевірку на належність здійснюють: суб'єкт нормотворення - перед поданням проекту нормативного акта на правову експертизу до Міністерства юстиції або перед поданням нормативного акта на державну реєстрацію; структурні підрозділи Міністерства юстиції та територіальні органи юстиції під час здійснення правової експертизи проекту нормативного акта або під час державної реєстрації нормативного акта (контрольна перевірка на належність).

У разі, якщо суб'єкт нормотворення встановлює, що предмет регулювання нормативного акта стосується прав і свобод, гарантованих Конвенцією, він передає акт на державну реєстрацію із таким застереженням у супровідному листі: "(вид та назва акта) стосується питань N ..., визначених у Тематичному покажчику за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод".

У разі, якщо під час контрольної перевірки на належність буде встановлено, що предмет регулювання нормативного акта стосується прав і свобод, гарантованих Конвенцією: проект нормативного акта, поданий на правову експертизу, невідкладно передається до Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції для отримання висновку відповідно до п. 12 цих Методичних рекомендацій; нормативний акт, поданий на державну реєстрацію, повертається суб'єкту нормотворення для отримання висновку відповідно до п. 13 та п. 14 цих Методичних рекомендацій.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та цього Положення.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Як зазначено вище, суб'єктом нормотворення в даному випадку є народні депутати України, отже суд не вбачає порушень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та Методичних рекомендацій щодо здійснення експертизи нормативно-правових актів (їх проектів) на відповідність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затверджених Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини 15.08.2006.

Отже, доводи позивача про наявність бездіяльності відповідача, яка полягає у не проведенні обов'язкової анти-дискримінаційної експертизи Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та в не проведенні обов'язкової перевірки вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини є необґрунтованими, а адміністративний позов у цій частині вимог та в частині зобов'язання провести анти-дискримінаційну експертизу Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та провести обов'язкову перевірку вказаного Закону на предмет відповідності його положень вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Рішенням Європейського суду з прав людини є таким, що не підлягає задоволенню.

Також, позивач вказує на неконституційність Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Також, позивач вказує на невідповідність Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» практиці Європейського суду з прав людини, конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та чинному законодавству України.

За приписами ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. За ч.3 цієї статті - юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

За правилами ст.13 Закону України "Про Конституційний Суд України" саме Конституційний Суд України наділений повноваженням щодо прийняття рішень та надання висновків у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Тому, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо надання оцінки відповідності згадуваного Закону Конституції України та іншим законодавчим актам, та позбавлений можливості у прийнятті рішень за наслідком оцінок відповідності Закону практиці Європейського суду з прав людини, конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та чинному законодавству України.

Крім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді А.Б. Федорчук

І.А. Качур