Справа № 804/3881/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2015 рокусправа № 804/3881/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль»

до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Вінмаль» у березні 2015 року звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 01.09.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняту нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Криворізькою центральною ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у період з 13.08.2014 по 15.08.2014 було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «Вінмаль» щодо документального підтвердження господарських взаємовідносин із ТОВ «Таліс Плюс» за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, за результатами якої складено Акт № 1083/22-01/37065110 від 15.08.2014.

На підставі висновків акту відповідачем 01 вересня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ «Вінмаль» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 3261953,16 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1630976,58 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими угода, укладена ТОВ «Вінмаль» з ТОВ «Таліс Плюс», не була спрямована на реальне настання правових наслідків, в результаті чого підприємством за червень 2014 року занижено податок на додану вартість у сумі 3261953,16 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Вінмаль» та ТОВ «Таліс Плюс» було укладено договори поставки нафтопродуктів № 01/06-5П від 01.06.2014 та № 20/06-4П від 20.06.2014.

Згідно з умовами Додаткових угод № 00024 та № 00027 до вказаних договорів, поставка нафтопродуктів здійснюється на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать вказаному підприємству).

На виконання вказаного договору були виписані податкові накладні, акт приймання-передачі нафтопродуктів, а також проведено оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням, копія якого міститься в матеріалах справи.

Вищезазначені договори не було визнано недійсними в судовому порядку.

Також судом встановлено, що ТОВ «Вінмаль» з ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 23 від 29.03.2012, з ВАТ «Дніпронафтопродукт» договір зберігання нафтопродуктів та інших ТМЦ № 0908/10-3 від 09.08.2010 та договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 0908/10-4 від 09.08.2010, з ТОВ «Днєпртрансойл» № 3745 від 01.11.2013.

На виконання вказаних договорів були виписані товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) та акти здачі-прийомки виконаних робіт.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано первинних документів, складання яких є обов'язковим для суб'єкта господарювання в силу приписів Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерство палива та енергетики України № 281/171/578/155 від 20.05.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за № 805/15496, що в свою чергу свідчить про безтоварність господарських операцій позивача, здійснених з контрагентом-постачальником.

Проте колегія суддів знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Підпунктом 10.2.1 Інструкції передбачено, що приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (пп. 10.2.10 Інструкції).

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що вказана Інструкція визначає певні спеціальні правила здійснення господарської діяльності та ведення бухгалтерського обліку суб'єктами господарювання, які займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, недотримання вимог якої може стати підставою для притягнення до відповідальності за порушення ведення бухгалтерського обліку, проте жодним чином не може свідчити про безтоварність господарської операції з контрагентами-постачальниками.

При цьому позивачем до суду апеляційної інстанції було надано змінні звіти АЗС, складені за формою № 17-НП, звіти про рух пального, звіти про реалізацію товарів, прибуткові та видаткові касові ордери.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, податковим органом не було встановлено жодних порушень з боку ТОВ «Вінмаль» вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Посилання податкового органу та суду першої інстанції на Акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Таліс Плюс» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року» № 750/04-62-22-3/38361594 від 22.07.14, як на підставу для визнання господарських операцій позивача з вказаним підприємством безтоварними, колегія суддів зазначає, що зі змісту даного Акту вбачається, що фактично первинні документи, які знаходяться у ТОВ «Таліс Плюс», під час зустрічної звірки не досліджувалися, а тому твердження податкового органу щодо не підтвердження господарських правовідносин даного платника податків з контрагентами не можна вважати обґрунтованими та доведеними.

Крім того суд зазначає, що неналежне виконання податкових зобов'язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що факт здійснення ТОВ ТОВ «Вінмаль» господарських операцій з ТОВ «Таліс Плюс» підтверджується належними та достатніми первинними документами бухгалтерського обліку, що є підставою для віднесення сум ПДВ, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 01.09.2014 підлягає скасуванню як таке, що носить протиправний характер.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в адміністративній справі № 804/3881/15 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаль» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 01.09.2014.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова