Справа № 826/12032/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 жовтня 2015 року 08:24 справа №826/12032/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доІнспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві
проскасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки з питань відповідності продукції у позивача з 28 січня 2014 року по 31 січня 2014 року; 2) визнати протиправними дії відповідача з видання наказу про проведення позапланових перевірок від 14 січня 2014 року №20 в частині проведення позапланової перевірки у позивача протиправними; 3) визнати дії відповідача з видання направлення на проведення перевірки від 14 січня 2014 року №000030 протиправними; 4) визнати дії відповідача з видання протоколу про виявлені порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 30 січня 2014 року №000016 протиправними; 5) визнати постанову відповідача від 11 березня 2014 року №000026 про накладення штрафних санкцій у розмірі 25 500,00 грн. протиправною та скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12032/15, закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; за спільним клопотанням сторін суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки з питань відповідності продукції у позивача з 28 січня 2014 року по 31 січня 2014 року, щодо видання наказу про проведення позапланових перевірок від 14 січня 2014 року №20, з видання направлення на проведення перевірки від 14 січня 2014 року №000030 та з видання протоколу про виявлені порушення вимог статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 30 січня 2014 року №000016, залишено без розгляду.

Таким чином, предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування постанови відповідача від 11 березня 2014 року №000026 про накладення штрафних санкцій у розмірі 25 500,00 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві з 28 по 30 січня 2014 року проведено позапланову невиїзну (поєднану з виїзною відповідно до статті 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції") перевірку з питань відповідності електронної книги, що вводиться в обіг ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) вимогам технічних регламентів, які розповсюджуються на зазначену продукцію, за результатами якої складено акт перевірки характеристик продукції від 30 січня 2014 року №000025 (далі по тексту - акт перевірки).

11 березня 2014 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафних санкцій №000026, якою на позивача накладено штрафні санкції на суму 25 500,00 грн.

У постанові про накладення штрафних санкцій зазначено, що позивач порушив вимоги пункту 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а саме: ФОП ОСОБА_1 є особою, що вводить в обіг продукцію (електронна книга ТМ PocketBook Touch 622), на яку не надано документацію в обсязі передбаченому Технічними регламентами, дія яких поширюється на неї, що згідно із положенням статті 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" свідчить, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

Постановою від 11 березня 2014 року №000026 на позивача накладено штрафні санкції на суму 25 500,00 грн.

Як зазначає позивач, про оскаржувану постанову йому стало відомо 20 травня 2015 року після отримання копії адміністративного позову Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про сплату добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій у розмірі 25 500,00 грн.

Суд звертає увагу, що доказів отримання оскаржуваної постанови раніше ніж 20 травня 2015 року в матеріалах справи відсутні, з урахуванням чого приходить до висновку, що адміністративний позову у цій частині подані у межах місячного строку, встановленого частиною п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

Позивач вважає протиправною оскаржувану постанову з тих підстав, що ФОП ОСОБА_1 не є особою, що вводить в обіг продукцію (електронна книга ТМ PocketBook Touch 622).

Відповідач проти позову заперечив з підстав відповідності постанови про накладення штрафу вимогам законодавства.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Як встановлено судом, накладення штрафу на ФО-П ОСОБА_1 відбулось у зв'язку з введенням в обіг продукції (електронної книги ТМ PocketBook Touch 622), на яку не надано документацію в обсязі передбаченому Технічними регламентами, дія яких поширюється на неї, що згідно із положенням статті 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" свідчить, що продукція не відповідає встановленим вимогам.

Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлено, що під час невиїзної перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції та схема (креслення) конструкції виробу, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо); 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб'єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб'єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб'єктами господарювання, органами доходів і зборів, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"; 9) інші документи та матеріали, звернення, одержані органами ринкового нагляду відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

Позивач у адміністративному позові зазначає, що 30 січня 2014 року супровідним листом №29 він надав відповідачу документи на підтвердження відповідності продукції, вказані у направленні на перевірку.

Відповідач відмовився розписатися на супровідному листі від 30 січня 2014 року №29, про що міститься відмітка на супровідному листі.

Разом із супровідним листом від 30 січня 2014 року №29 позивач надав відповідачеві наступні документи: декларацію відповідності, посібник користувача, технічну специфікацію на електронну книгу, сертифікат акредитації виробництва на відповідність ISO90001, довіреність від виробника, сертифікат відповідності УкрСЕПРО, креслення корпусу та його елементів, витяг з протоколів випробувань.

Докази, які б спростовували отримання вищезазначених документів відповідач до суду не надав.

На підтвердження відповідності продукції вимогам Технічних регламентів позивачем надано в матеріали справи декларацію відповідності від 28 лютого 2013 року, посібник користувача електронної книги ТМ PocketBook Touch, технічну специфікацію на електронну книгу, сертифікат акредитації виробництва на відповідність ISO90001 від 28 липня 2011 року, довіреність від виробника від 16 вересня 2011 року, сертифікат відповідності УкрСЕПРО від 02 березня 2012 року, креслення корпусу та його елементів електронної книги ТМ PocketBook Touch, протокол випробувань від 08 лютого 2012 року, протокол випробувань від 10 лютого 2012 року.

За визначенням статті 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Статтею 11 Закону України "Про підтвердження відповідності" передбачено, що сертифікація в законодавчо регульованій сфері провадиться згідно з вимогами технічних регламентів.

За результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності заявникові видається сертифікат відповідності, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що факт наявності у позивача сертифікату відповідності, виданого акредитованим органом з оцінки відповідності свідчить про відповідність перевіреної продукції вимогами технічних регламентів.

Таким чином, висновки акту перевірки про невідповідність перевіреної продукції, а саме: електронної книги ТМ PocketBook Touch 622 технічним регламентам документально не підтверджуються та є помилковими.

За таких підстав суд приходить до висновку, що застосування штрафних санкцій на підставі постанови про накладення штрафних санкцій від 11 березня 2014 року №000026 є протиправним, а зазначена постанова підлягає скасуванню.

Окрім того, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що відповідачем порушено порядок накладення стягнення при винесенні оскаржуваної постанови від 11 березня 2014 року №000026.

Відповідно до абзацу другого пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1177, питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11 березня 2014 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафних санкцій №000026, якою на позивача накладено штрафні санкції на суму 25 500,00 гривень.

Відповідач долучив до матеріалів справи супровідний лист від 18 липня 2014 року №07-17-03/1375, з якого слідує, що позивачеві надсилаються рішення про вжиття обмежувальних заходів від 20 травня 2011 року №000032 та постанова про накладення штрафних санкцій від 11 березня 2014 року №000026.

Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що відповідач до матеріалів справи разом із супровідним листом від 18 липня 2014 року №07-17-03/1375 долучив рекомендоване поштове повідомлення про направлення на адресу позивача листа 26 липня 2014 року, лист повернувся відповідачу за закінченням термінів зберігання.

З поштового повідомлення від 26 липня 2014 року не можливо встановити, що саме надіслано на адресу позивача 26 липня 2014 року.

Докази надсилання на адресу позивача повідомлення про місце і час розгляду справи про накладення на нього штрафних санкцій до матеріалів справи не додано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова від 11 березня 2014 року №000026 є протиправною, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Необхідно також зазначити, що відповідач безпідставно посилається в акті перевірки від 30 січня 2014 року №000025 на норми Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції".

Частиною п'ятою статті 2 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, пов'язані із здійсненням нагляду та контролю такої продукції: 1) послуги та роботи; 2) харчові продукти, харчові добавки, ароматизатори, дієтичні добавки та допоміжні матеріали для переробки харчових продуктів; 3) продукти тваринного походження; 4) корми, кормові добавки та премікси; 5) живі рослини і тварини; 6) продукція людського, рослинного і тваринного походження, що безпосередньо використовується як репродуктивний матеріал, призначений для відтворення; 7) спирт, алкогольні напої та тютюнові вироби; 8) лікарські засоби та ветеринарні препарати; 9) наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги і прекурсори; 10) ядерні матеріали, спеціальні матеріали, що розщеплюються, інша продукція у сфері використання ядерної енергії; 11) вироби військового призначення; 12) об'єкти містобудування; 13) об'єкти авіаційної діяльності.

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" визначено, у разі коли виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію.

На підставі вищезазначеної статті відповідач дійшов висновку, що для цілей Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" особою, що ввела продукцію в обіг вважається ФО-П ОСОБА_1, який здійснює господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1.

Позивач стверджує, що він надає послуги та роботи з ремонту та сервісного обслуговування продукції і не є постачальником, виробником чи розповсюджувачем продукції, що була предметом перевірки.

Довіреність від виробника продукції від 16 вересня 2011 року містить повноваження позивача лише у сфері сертифікації, гарантійного обслуговування та робіт технічного нагляду.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б доводили, що продукція вводиться в обіг позивачем.

Позивач в адміністративному позові зазначає, що продукція, яка стала предметом перевірки, взагалі відсутня у Позивача на момент перевірки, доказів зворотного, а також докази відібрання продукції саме у позивача відповідач суду не надав.

Отже, оскільки відповідачем не доведено, що позивач здійснював введення в обіг продукції, яка перевірялася, застосування до перевірки позивача положення Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" неправомірне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФО-П ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві від 11 березня 2014 року №000026 про накладення штрафних санкцій у розмірі 25 500,00 грн.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко