Справа № 727/5562/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/5562/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дудаков С.Є.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

07 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області про визнання нечинною та скасування постанови №14 від 26 червня 2015 року про накладення адміністративного стягнення.

11 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці прийняв постанову про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В якості обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно і належним чином, а відтак судом апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 червня 2015 року головними державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. та Дроботом В.Д. та в присутності ОСОБА_2, проведено перевірку з питанну дотримання вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт.

У ході проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_2 самочинно вчинив відгородження земельної ділянки, площею 0,0204 га зі сторони АДРЕСА_1, яка згідно матеріалів (інформації) органу місцевого самоврядування відноситься до земель запасу Боянчуцької сільської ради. ОСОБА_2 вчинив відгородження, шляхом встановлення металевої сітки та закріплення її до металевих стовпчиків, що унеможливлює проїзд (заїзд) до сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1, чим порушив имоги статтей 103, 125, 126 Земельного кодексу України.

На підставі акта перевірки державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. видано припис №00012 від 09 червня 2015 року, яким ОСОБА_2 приписано в 10-денний термін усунути порушення земельного законодавства, шляхом демонтажу металевої сітки та металевих стовпчиків, а також забезпечити безперешкодний проїзд (заїзд) до сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1.

22 червня 2015 року державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. за участю в.о. землевпорядника Боянчуцької сільської ради Давидович С.М. в присутності ОСОБА_2 проведено перевірку з питань виконання умов припису №00012 від 09 червня 2015 року, за результатами якої складено акт.

У ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 не виконав умови припису посадової особи №00012 від 09 червня 2015 року, щодо усунення порушення земельного законодавства по АДРЕСА_1.

На підставі акту перевірки державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. 26 червня 2015 року винесено постанову №14 про притягнення ОСОБА_2 до адміністратвиної відповідальності за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) штрафу в розмірі 320 грн. за не виконання вимог припису від 09 червня 2015 року.

Не погодившись з такою постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

При цьому, п. «г» ч.1 ст. 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними

Згідно із ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Так, згідно із п. 1.1, 1.2 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 лютого 2013 року №132 (Порядок) державний нагляд (контроль) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства здійснюється Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами відповідно до статей 152 та 188 Земельного кодексу України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 181 та 19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №459, пунктів 4, 6 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 року №770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за №34/20347.

Даний Порядок визначає процедуру планування та здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, визначає організаційні заходи, які необхідно здійснити перед початком проведення перевірок, загальні вимоги до їх здійснення, а також вимоги до оформлення матеріалів за результатами проведених перевірок.

Пунктом 1.6 Порядку передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють господарську діяльність, пов'язану з використанням земель усіх категорій та форм власності, зобов'язані безперешкодно допускати державних інспекторів сільського господарства (далі - державні інспектори) для обстеження земельних ділянок, що перебувають у їх власності чи користуванні, надавати для ознайомлення і перевірки документи, які засвідчують це право, а також інші матеріали та інформацію, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель.

Відповідно до п. 5.3 Порядку за результатами здійснення планових та позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, державні інспектори складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства.

Так, у разі необхідності в акті перевірки наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття, нецільове використання земельної ділянки тощо) (п. 6.1 Порядку).

З метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення. Термін усунення наслідків правопорушення встановлюється державним інспектором, але не більше 30-денного строку.

У разі невиконання особою, яка допустила порушення земельного законодавства, припису протягом указаного в ньому строку, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення (за невиконання припису) за ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 188-5 КУпАП невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'ятнадцяти до сорока п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач відповідно до ст. 71 КАС України навів підтверджуючі докази правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови тим самим спростував доводи позивача.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконав вимоги припису №00012 від 09 червня 2015 року, то колегія суддів дійшла висновку про те, що державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Кибичем В.М. правомірно винесено постанову №14 від 26 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністратвиної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскарженої постанови не дотримано вимог ст. 159 КАС України, оскільки суд першої інстанції не з'ясував обставин в даній адміністративній справі та не надав їм відповідної оцінки, а тому прийняв невмотивовану постанову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим оскаржуване рішення необхідно скасувати.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 серпня 2015 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.