Справа № 2-а-397/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" червня 2011 р. Справа № 2-а-397/11

номер рядка статистичного звіту 12.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Малахової Н.М.

ОСОБА_1,

при секретарі Лабунській Ю.В. ,

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "06" квітня 2011 р. у справі № 2-а-397/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області та сільського голови ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії сільського голови та ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району ,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати неправомірними дії сільського голови та ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області щодо порушення ними вимог Закону України «Про звернення громадян» при наданні відповіді на звернення, зобовязати сільського голову надати обгрунтовану відповідь на звернення, при цьому, публічно вибачитися перед ним, та зобовязати ОСОБА_3 сільську раду провести нарахування та виплату передбаченої законом заробітної плати, а також, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 7 803 грн.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області та сільського голови ОСОБА_4 щодо неналежного розгляду та вирішення звернення ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов'язано сільського голову ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 обґрунтовану відповідь та публічно вибачитись про порушення права звернення громадян в газеті місцевого рівня, після набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в названій частині скасувати та прийняти нову про задоволення позову. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку, що він не має права на отримання середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області просить постанову суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що судом не повно встановлені обставини справи та не дослідженні всі докази щодо надання відповіді на звернення позивача. Також, апелянт зазначає, що суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки позивачем не доведений факт її спричинення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідача просить залишити без задоволення.

Представник ОСОБА_3 сільської ради доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав. Просить постанову суду в частині задоволення позовних вимог сасувати.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, в межах визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою пункту 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Законом N 575-V ( 575-16 ) від 11.01.2007 року норму зазначеної статті було доповнено наступним, у разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку та одержує пенсію, призначену згідно зі статтею 1 Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.93 року з 16.03.2006 року. (а.с. 12).

Відповідно до статті 1 зазначеної Угоди, громадяни ОСОБА_5, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком).

З огляду на викладене, позивач згідно цієї Угоди, одержує пільгову пенсію, вид якої також передбачений частиною другою пункту 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а тому суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що за позивачем не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Доводи апелянта з приводу того, що з Пенсійного Фонду України він не отримує пенсію, а лише перебуває на обліку, а тому має право на отримання коштів передбачених ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», є безпідставними.

Зазначена норма статті передбачає, що особа, яка має право на пенсійне забезпечення, є соціально захищеною, а тому не має права на кошти передбачені цією статтею. Порядок призначення певного виду пенсії та її виплати, в даному випадку, відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації, не спростовують право позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28.03.2006 року по 09 листопада 2010 року обіймав посаду сільського голови ОСОБА_3 сільської ради (а.с. 24).

15 грудня 2010 року позивач звернувся до сільського голови ОСОБА_3 сільської ради із заявою про виплату заробітної плати передбаченої законодавством України (а.с. 9). Оскільки відповідь на звернення не було отримано, 01 лютого 2011 року, позивач направив повторне звернення з проханням надати аргументовану відповідь на заяву від 15.12.2010 року щодо виплати середньомісячної заробітної плати до працевлаштування.

В термін, визначений статтею зазначеного Закону, відповідь позивачу не було надано, також не повідомлявся позивач і про те, що термін розгляду його звернення продовжено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі дії відповідачів є неправомірними та зобовязав сільського голову надати обгрунтовану відповідь.

Однак, зобовязуючи відповідача публічно вибачитись про порушення права звернення громадян в газеті місцевого рівня після набрання судовим рішенням законної сили, суд не врахував що такий спосіб захисту прав, свобод та інтересів не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про звернення громадян", а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Також, підлягає зміні рішення суду в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 3000 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд повинен враховувати положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.08.1995 року, який розяснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не в повній мірі врахував зазначені обставини та стягнув моральну шкоду, розмір якої не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не врахував тривалості порушеного права позивача, а тому апеляційний суд зменшує розмір моральної шкоди до 500 гривень з урахуванням обставин, встановлених судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст.160,195,196,201,202,207,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2011 року скасувати в частині зобов'язання сільського голови ОСОБА_4 публічно вибачитися про порушення права звернення громадян в газеті місцевого рівня після набрання судовим рішенням законної сили, прийнявши в цій частині нову постанову - про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2011 року в частині визначення судом розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області на користь ОСОБА_2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: Н.М. Малахова

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 с.Орепи,Новоград-Волинський район, Житомирська область,11764

3- відповідачу ОСОБА_3 сільська рада вул.Ім.С.Дем'янчука, 58,с.Орепи,Новоград-Волинський район, Житомирська область,11764