Справа № 804/9879/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2014 р. Справа № 804/9879/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ОСОБА_6 Україна" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» (надалі - Позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - Відповідач), в якому просить:
3. Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11 березня 2014 року за № НОМЕР_2, винесене Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем на суму 1368769 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 106293,25 грн., а загалом на суму 1475062,25 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає безпідставним проведення оскаржуваної перевірки, висновки якої є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у звязку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, надали до суду заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено, що перевірка позивача проведена правомірно, а оскаржувані позивачем рішення винесені в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у задоволенні позову просили відмовити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року залучено до участі у розгляді справи в якості свідків осіб, котрі на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів ТОВ "НПК Ресурспром", ПП "Альянс", ПП "Флоксіс", ПП "РТО", ПП "Акарі-Груп", ТОВ "Будгарантсервіс", ТОВ "НВП "Союзторгстрой", ТОВ "Базасофт", ТОВ "ТВК "Базис-Трейд", ТОВ "Порт-АЛ", ТОВ "Рос-Інвест", ТОВ "ФПК "Корті", яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року залучено до участі у розгляді даної справи в якості свідків осіб, котрі на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів ТОВ "НВП "Металелектромаш", ПП "Альянс-СД", ТОВ "Торг- Стандарт", ТОВ "Оптіма-Про", ТОВ "В.Л.В.", ТОВ "Анєва", ТОВ "Авінс ОСОБА_7", ТОВ "Голден-Вей", ТОВ "Нано ОСОБА_7", ТОВ "Вітал-Авто", ТОВ "С.Т.С.-СІЧ", ТОВ "Дніпро-Трейд-Плюс", яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Свідки в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Пояснень та зауважень щодо обставин справи до суду не надали.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
В період з 28 січня 2014 року по 06 лютого 2014 року, відповідно до наказу начальника Державної податкової інспекції y Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі по тексту - ДПІ) від 27 січня 2014 року за № 113, проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року.
За результатами перевірки податковим органом 12 лютого 2014 року складено Акт № 312/221/36093812.
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» в порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 та пункту 1.32 статті 1 підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закот України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94 року №334/94-ВР (далі - Закон №334) та підпунктів 14.1.36 та 4.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 135.1, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137 та підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - Податковий кодекс):
Крім того, в порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 за №2755-VI (далі - Податковий кодекс), підприємством:
Не погоджуючись з висновками вказаного акту, позивач подав письмові заперечення на акт позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2013 року.
11 березня 2014 року Відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- Форми «В1» за № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 21 665 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5 416,25 грн.
- Форми «Р» за № НОМЕР_2, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем на суму 1368769 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 106293,25 грн., а загалом на суму 1475062,25 грн.
26.03.2014 року Позивач звернувся до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області зі скаргою на винесені податкові повідомлення-рішення.
В ході розгляду скарги ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області для об'єктивного прийняття рішення за розглядом скарги, перевірки аргументів та доводів, викладених у скарзі платника, для уточнення та обґрунтування даних, визначених попередньою перевіркою призначено проведення документальної позапланової перевірки.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 13 травня 2014 року №1066/04-62-22-1-9/36093812, яким підтверджено (з урахуванням додаткових доказів) висновки попереднього акту перевірки.
Враховуючи висновки позапланової перевірки проведеної ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області 22 травня 2014 року прийнято рішення, яким скарги ТОВ «Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2014 року за № 000023201, НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - без змін.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська отримано податкову інформацію від:
- ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська акт від 06 червня 2011 року №791/231/3714863 про результати перевірки ТОВ «НПК «Ресурспром» (код ЄДРПОУ 3714863);
- ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя акт від 27 грудня 2012 року про результати перевірі ТОВ «Порт-АЛ»;
- ДПІ у Київському районі м. Харків акт від 27 березня 2013 року №163/22.4-07/37459455 про результати перевірки ТОВ «Рос-Інвест»;
Також ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська складено акт про результати зустрічної звірки ПП «Фіоксіс» щодо непідтвердження реальності здійснення господарських відносин з контрагентами за вересень, грудень 2011 року та повноти їх відображення в податковому обліку.
Відповідно до вказаних актів встановлено, що підприємства, які перевіряються, не знаходяться за місцем реєстрації, не мають основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів та матеріалів, які є необхідними для здійснення господарської діяльності. В ході проведення перевірки зазначених підприємств не встановлено фактів поставок товарів (робіт, послуг) від їх контрагентів. Крім того, встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям. Виходячи з викладеного, перевіряючими зроблено висновок про здійснення цими підприємствами діяльності, спрямованої на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Крім того, в акті зазначено, що ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» отримувало агентські послуги по сприянню купівлі кабелю від ТОВ «Вітал Авто», ТОВ «С.Т.С.-СІЧ» та ТОВ «Дніпро-Трейд-Плюс», згідно зазначених в акті договорів. До перевірки надані акти виконаних робіт, згідно яких не можливо визначити, як саме було виконано дані послуги.
З урахуванням викладеного, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська дійшла висновків про здійснення ТОВ ТД «ОСОБА_6 Україна» операцій з контрагентами, які не направлені на реальне настання правових наслідків.
Крім того, у зв'язку з відсутністю реальності постачання товарів покупцям, грошові кошти, отримані ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» є безповоротною фінансовою допомогою.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені піл час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
· придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
· придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковим накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.1 статті 201 цього кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).
При цьому, відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).
Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Досліджуючи правомірність оскаржених рішень відповідача з питання формування позивачем податкових зобовязань з податку на додану вартість в перевіряємому періоді, судом встановлено, що позивачем обліковано результати агентських послуг зі сприяння купівлі-продажу кабелю від ТОВ «Вітал Авто», ТОВ «С.Т.С.-СІЧ», ТОВ «Дніпро- Трейд-Плюс» за договорами:
Позивач стверджує, що під час проведення перевірки ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» до перевірки надано всі належні документи (договори, податкові накладні, акти виконаних робіт/послуг, платіжні доручення, банківські виписки), в яких визначено зміст операції, їх обсяг/перелік виконаних робіт, вартісні показники, тощо, а тому позивачем підтверджено проведення господарських операцій, а первинними документами передбачена суть, зміст і обсяги виконаних/наданих послуг.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обовязки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для зясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також зясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські звязки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
З метою зясування реальності оскаржуваної господарської операції між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року залучено до участі у розгляді даної справи в якості свідків осіб, які на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів ТОВ "Вітал-Авто", ТОВ "С.Т.С.-СІЧ", ТОВ "Дніпро-Трейд-Плюс", яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Однак в судове засідання дані особи не зявилися, пояснень щодо господарських правовідносин з позивачем не надали.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт придбання послуг у ТОВ «Вітал Авто», ТОВ «С.Т.С.-СІЧ», ТОВ «Дніпро-Трейд-Плюс», а отже й правомірність формування податкового кредиту та сум бюджетного відшкодування на підставі вказаних правочинів.
У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про правомірність винесення податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 11 березня 2014 року за № 000023201 та податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 11 березня 2014 року за № НОМЕР_1 та відмову у задоволенні позову в частині скасування вказаних рішень.
Що стосується правомірності формування позивачем податкових зобовязань з податку на прибуток в перевіряємому періоді судом встановлено наступне.
З урахуванням висновків про нереальність здійснення ТОВ ТД «ОСОБА_6 Україна» операцій з отримання товарів з контрагентами, податковий орган зазначає, що грошові кошти від наступної реалізації товару отримані ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна» є безповоротною фінансовою допомогою.
З метою зясування реальності господарських операцій з придбання товарів за правочинами між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та 23 жовтня 2014 року залучено до участі у розгляді даної справи в якості свідків осіб, які на момент виникнення спірних правовідносин, займали посади директорів контрагентів-постачальників, яких викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Однак в судове засідання дані особи не зявилися, пояснень щодо господарських правовідносин з позивачем не надали.
Отже позивачем не наведено та не доведено належними доказами обставини налагодження господарських звязків між платником податків та його задекларованими контрагентами, персональної участі у цьому осіб, фактичного рух активу у порівнянні із задекларованим, технічної можливості виконання господарських операцій із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальників (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт придбання товару у наведених постачальників, а отже й правомірність формування валових витрат на підставі даних правочинів.
Разом з тим, суд не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки висновок податкового органу про недійсність угод щодо реалізації товарів, отриманих ТОВ «ТД «ОСОБА_6 Україна», ґрунтується суто на припущеннях перевіряючих, які були зроблені на підставі висновків щодо нереальності операцій з отримання даних товарів. При цьому, відповідачем не були досліджені безпосередньо господарські операції щодо реалізації товарів з контрагентами-покупцями, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки у відповідності до розяснень ОСОБА_8 адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обовязковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
З огляду на викладене суд визнає висновки відповідача відносно нереальності здійснення позивачем господарських операцій з продажу товару та віднесення отриманих позивачем сум грошових коштів від реалізації цих товарів до безповоротної фінансової допомоги - необгрунтованими та, відповідно, неправомірними.
Однак, враховуючи доведеність правомірності висновків відповідача щодо нереальності здійснення господарських операцій з отримання товарів позивачем за вказаними правочинами та відповідно неправомірності обліку позивачем у складі валових витрат коштів сплачених на їх придбання, суд приходить до висновку що товари отримані позивачем не були обліковані в податковому обліку у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема у складі валових доходів, а отже виходячи з викладеного розрахунок податкових зобовязань в цій частині по суті є правомірним, а підстави для скасування рішення відсутні.
У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 11 березня 2014 року за № НОМЕР_2, винесеного Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровські області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ОСОБА_6 Україна» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем на суму 1368769 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 106293,25 грн., а загалом на суму 1475062,25 грн.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У звязку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ОСОБА_6 Україна" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ОСОБА_6 Україна" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Стягнути на користь Державного бюджету України з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "ОСОБА_6 Україна" (код ЄДОРПОУ 36093812) судові витрати зі сплаті судового збору в сумі 4370 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2014 року.

Суддя ОСОБА_1