Справа № 820/7359/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

08.10.2015 р. № 820/7359/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому, з урахуванням часткової відмови від позовних вимог, просив суд: зняти арешт з іпотечного майна житлового будинку літ. "Б-1" загальною площею 102,6 кв.м., з відкритою верандою літ. "Б" площею 33,2 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб літ. "Б" площею 21,5 кв.м., гараж літ. "З" площею 52,2 кв.м. з оглядовою ямою літ. "З" площею 5,5 кв.м., огрожа № 1-3, колодязь № 4, що знаходяться за адресою: м. Харків, провулок Смоленський, 9, яке є власністю ОСОБА_4, який було накладено 25.03.2015 року постановою ВП № 47018136 державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 25.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, винесена в рамках виконавчого провадження ВП № 47018136, була прийнята без врахування іпотечного договору від 04.02.2015 року, який був укладений відповідно до Закону України «Про іпотеку» між позивачем та ОСОБА_4, в якості забезпечення зобовязань за договором позики від 21.01.2015 року. Також зазначив, що на майно, щодо якого встановлено іпотеку, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

В судовому засіданні, 08.10.2015 року, судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки в даній справі має місце спір про право.

Представник позивача в судове засідання прибув, проти закриття провадження у справі заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, ОСОБА_5, в судове засідання прибув, проти закриття провадження у справі не заперечував та зазначив, що в даній справі має місце спір про право.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності встановив наступне.

Частина 2 ст. 2 КАС України передбачає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 25.03.2015 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47018136 з примусового виконання ухвали Дзержинським районним судом м. Харкова від 25.03.2015 року по справі № 638/3779/15-ц про накладення арешту на все майно або грошові кошти, що належать боржнику - ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_7.

25.03.2015 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про арешт коштів боржника з примусового виконання ухвали Дзержинським районним судом м. Харкова від 25.03.2015 року по справі № 638/3779/15-ц, якою на підставі рішення суду накладено арешт на всі кошти, що містяться на всіх рахунках, що належать боржнику - ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_7.

Також, 25.03.2015 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з примусового виконання ухвали Дзержинським районним судом м. Харкова від 25.03.2015 року по справі № 638/3779/15-ц, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, що належить боржнику - ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_7.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 21.01.2015 року між ОСОБА_3 (Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник) був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 40, згідно умов якого Позикодавець передав у власність Позичальника, а Позичальник прийняв валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 2365831,20 грн., що є еквівалентом суми у розмірі 150000 доларів США виходячи з встановленого на день укладення договору позики Національним Банком України курсу 1USD = 15,772208 гривень. Позичальник зобовязується повернути Позикодавцю валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 2365831,20 грн., що є еквівалентом суми у розмірі 150000 доларів США виходячи з встановленого на день укладення договору позики Національним Банком України курсу 1USD = 15,772208 гривень не пізніше 04 лютого 2015 року. Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором Позичальник зобовязується передати в іпотеку Позикодавцю наступне нерухоме майно: житловий будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: місто Харків, провулок Смоленський, 9.

Також, 04.02.2015 року між ОСОБА_3 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 76, згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: житловий будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: місто Харків, провулок Смоленський, 9. Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Договору позики, посвідченого 21.01.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 40, за умовами якого Іпотекодавець зобовязаний в порядку передбаченому договором, повернути Іпотекодержателю валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 2365831,20 грн., що є еквівалентом суми у розмірі 150000 доларів США виходячи з встановленого на день укладення договору позики Національним Банком України курсу 1USD = 15,772208 гривень, та строком виконання не пізніше четвертого лютого дві тисячі пятнадцятого року. У разі набуття Іпотекодержателем підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, у відповідності до положень розділу 4 цього договору, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах передбачених цим договорм.

У судовому засіданні представник позивач зазначив, що ОСОБА_4 прострочила виконання зобовязання та не повернула в строк до 04.02.2015 року суму позики, у зв'язку із чим позивач через приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 05.02.2015 року повідомив ОСОБА_4 про порушення основного зобовязання та звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про усунення порушення основного зобовязання, про що в реєстрі вчинення нотаріальних дій було внесено запис за № 80,81. Вказаним повідомленням позивач сповістив ОСОБА_4 про те, що у разі, якщо вказана вимога до 06.03.2015 року не буде задоволена, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та зареєструвати за собою право власності на житловий будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: місто Харків, провулок Смоленський, 9. Вказана вимога ОСОБА_4 не виконана.

Також, позивач зазначив, що постанова державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 25.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, винесена в рамках виконавчого провадження ВП № 47018136, була прийнята без врахування іпотечного договору від 04.02.2015 року, який був укладений відповідно до Закону України «Про іпотеку» між позивачем та ОСОБА_4, в якості забезпечення зобовязань за договором позики від 21.01.2015 року, оскільки на майно, щодо якого встановлено іпотеку, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно (п. 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20.05.2013 р. № 8).

Отже, згідно вказаних роз'яснень Пленуму ВАСУ, публічно-правовими є спори, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Згідно ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових , земельних , сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Таким чином, статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена процедура зняття арешту з майна та право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, який розглядається місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви та наявних в матеріалах даної справи доказів, встановлено, що позивач просить суд зняти арешт з іпотечного майна житлового будинку літ. "Б-1" загальною площею 102,6 кв.м., з відкритою верандою літ. "Б" площею 33,2 кв.м., а також надвірні будівлі: погріб літ. "Б" площею 21,5 кв.м., гараж літ. "З" площею 52,2 кв.м. з оглядовою ямою літ. "З" площею 5,5 кв.м., огрожа № 1-3, колодязь № 4, що знаходяться за адресою: м. Харків, провулок Смоленський, 9, яке є власністю ОСОБА_4, який було накладено 25.03.2015 року постановою ВП № 47018136 державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх майнових прав у звязку з тим, що постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 25.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з примусового виконання ухвали Дзержинським районним судом м. Харкова від 25.03.2015 року по справі № 638/3779/15-ц, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, що належить боржнику - ОСОБА_4.

Оскільки заявлені позивачем вимоги фактично стосуються зняття арешту з іпотечного майна житлового будинку літ. "Б-1, що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Смоленський, 9, яке є власністю ОСОБА_4 та дане майно не являється власністю позивача, даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства, оскільки по даній справі вбачається спір про право.

Враховуючи, що те, що в даній справі має місце приватноправовий спір, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 157, 160, 165, 181, 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що зазначений спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст ухвали виготовлений 13.10.2015 року.