Справа № 826/17466/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2015 року № 826/17466/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про припинення підприємницької діяльності
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що більше ніж протягом року не подає податкової звітності, що є підставою для припинення підприємницької діяльності останнього.

Відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - письмових пояснень по суті прозову не надала, хоча була належним чином повідомлена про відкриття скороченого провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якості фізичної особи - підприємця з 07.04.2006.

Згідно підпункту 16.1.3. статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період

подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (пункт 49.2. статті 49 Податкового кодексу України).

Сплата податків і зборів (обов'язкових платежів) провадиться у порядку, встановленому Податковим кодексом України та іншими законами України.

Згідно довідки податкового органу відповідач з моменту реєстрації податкову звітність не подавав.

Відповідно до довідки від 10.08.2015 №8578/С/26-53-23-12 ОСОБА_1 заборгованості з податків, зборів, платежів не має.

Згідно пункту 36.5. статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.

Згідно підпункту 20.1.37 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Законом України від 15.05.2003 № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (із змінами і доповненнями) встановлено підстави державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Так, згідно статті 46 наведеного Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться, зокрема, у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Враховуючи неподання відповідачем податкової звітності з 2005 року, тобто більше ніж протягом року, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

З огляду на обґрунтованість позовних вимог, а також з врахуванням порядку припинення підприємницької діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, суд вбачає за необхідне зазначити про наступне.

Статтею 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначений порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця. Так, згідно частини першої наведеної статті суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про визнання позову обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 160-163, 1832, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1).

3. Копію судового рішення направити до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців після набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги. Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда