Справа № 814/2045/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2045/15

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі за позовом Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ :

Миколаївська обласна школа вищої спортивної майстерності звернулася з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про скасування вимоги від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства», як такої, що не відповідає дійсності, а також скасування «Попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства» як наслідок неправильного застосування правового обґрунтування фінансових порушень.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що порушень норм законодавства, викладених у вимозі Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 17 березня 2015 року 3 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства» допущено не було.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до п.7 ст.10.Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» № 2939 інспекція має право пред'являти керівникам обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Миколаївська обласна школа вищої спортивної майстерності звернулась з апеляційною скаргою на вказану постанову. Апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства», як такої, що не відповідає дійсності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що за результатами позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності за період з 01.01.2010 по 01.11.2014 року був складений акт від 05.01.2015 року.

17.03.2015 року відповідачем прийнято вимогу щодо усунення порушень законодавства, якою вимагається: стягнути з ТОВ «Металург Південь» збитки в сумі 152 506,84 грн., завдані внаслідок оплати за фактично не отримані послуги з оренди басейну, плавальних доріжок і тренажерного залу; стягнути матеріальну шкоду завдану закладу у розмірі 31 796,96 грн. та 53 265,96 грн. у порядку встановленому чинним законодавством.

Миколаївська обласна школа вищої спортивної майстерності звернулася з позовом до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про скасування вищевказаної вимоги від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства», як такої, що не відповідає дійсності, а також скасування «Попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

18.03.2015 року відповідачем надіслане позивачу попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки було встановлено порушення ст.116 Бюджетного кодексу України, тому попереджено про неналежне виконання бюджетного законодавства та зобов'язано забезпечити безумовне дотримання вимог Бюджетного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи, яким є позивач у справі, про визнання вимоги протиправною. На цій підставі судом було відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитися із вказаною позицією суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає. Що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15.04.2014р. №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014р. № 21-89а14, від 20.05.2014р. №21-93а14, від 18.09.2014р. №21-332а14, від 28.10.2014р. №21-462а14, від 18.11.2014р. №21-461а14, від 25.11.2014р. №21-442а14, від 20.01.2015р. №21-603а14.

Як вбачається з позовної заяви порушення прав, свобод і інтересів Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності (МО ШВСМ) виявилось у тому, що Державна фінансова інспекція в Миколаївській області протягом семи місяців не приймала рішення про усунення здійсненого (як вважає остання) фінансового порушення, що призвело до арешту рахунку та зриву участі у змаганнях спортсменів.

Таким чином, позивачем було заявлено вимогу не стосовно правильності обчислення розміру збитків, а оскаржено вимогу, яку позивач вважає протиправною і яка, на його думку, суперечить чинному законодавству і документам, представленим МО ШВСМ. Дані вимоги не були прийняті до уваги та не були розглянуті судом першої інстанції та їм не була надана належна правова оцінка. У вимозі від 17.03.2015 року «Щодо усунення порушень законодавства» Держфінінспекція вимагає стягнення матеріальної шкоди у вигляді заробітної плати в розмірі 31 796,96 грн. і 53 205,96 грн. вважаючи, що працівники МО ШВСМ свою роботу не виконували або виконували з перевищенням годин роботи.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що будь-яких доказів надмірної сплати заробітної плати працівникам чи її безпідставного нарахування контролюючим органом не представлено.

Єдине, на що посилається Державна фінансова інспекція в свої запереченнях - це те, що в судовому порядку не може розглядатися позов об'єкту контролю про скасування вимоги, яка не породжує безпосередньо прав чи обов'язків. Колегія суддів вважає хибною таку позицію Інспекції, оскільки безпосереднім обов'язком оскаржуваної вимоги для МО ШВСМ є питання про стягнення, які викладені в цій вимозі і які оскаржує апелянт.

Судова колегія встановила, що положення резолютивної частини вимоги які оскаржені позивачем є обов'язковими для виконання ним, а тому порушують його права та інтереси. Відсутність порушеного права або інтересу унеможливлює їх судовий захист.

Такий висновок узгоджується правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах від 15.04.2014р. №21-40а14, №21-63а14, від 13.05.2014р. № 21-89а14, від 20.05.2014р. №21-93а14, від 18.09.2014р. №21-332а14, від 28.10.2014р. №21-462а14, від 18.11.2014р. №21-461а14, від 25.11.2014р. №21-442а14, від 20.01.2015р. №21-603а14.

Позивачем в якості доказів обґрунтованості заявлених вимог представлені належні матеріали, якими підтверджується якісне виконання працівниками (тренерами) своїх професійних обов'язків.

Стосовно зазначеного контролюючим органом порушення ст. 94 КЗпП України та положень Закону України «Про оплату праці», колегія суддів також погоджується з доводами апелянта про те, що результат, за який нараховується заробітна плата, було досягнуто і виявився він у підготовці двох чемпіонів Світу і олімпійській ліцензії на ХХХ Олімпійські ігри, а також підтверджується довідкою Федерації боксу України № 05/134 від 27.04.2015 року, звітами тренера Корчинського стосовно проведеної роботи, копіями протоколів тренерських нарад, де заслуховувався тренер. Всі вказані докази наявні у матеріалах справи.

Щодо стягнення заробітної плати з головного енергетика МО ШВСМ, який працює за сумісництвом, то Інспекцією не було враховано той факт, що для працівників, які не відносяться до державних службовців, тривалість роботи за сумісництвом законодавчими актами не обмежується. Працівники, які працюють за сумісництвом, можуть працювати у весь вільний від основної роботи час, але тривалість такої роботи не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу, встановленої КЗпП України (40 годин на тиждень). При цьому оплата праці за сумісництвом здійснюється за фактично виконану роботу, що передбачено п. 5 Постанови КМУ № 245 від 03.04.1993 року.

Колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відпрацьований час заносився до табелю обліку робочого часу МО ШВСМ, відповідно до якого нараховувалася заробітна плата. Графік роботи головного енергетика не перетинався з годинами основної роботи, що було перевірено Інспекцією, а матеріали з графіком по основній роботі головного енергетика та за сумісництвом на наявні в матеріалах даної справи.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає вірними доводи апелянта про те, що оскільки будь-які обмеження на роботу за сумісництвом по тривалості часу в даному випадку не існує і це не суперечить діючим законодавчим актам, то правопорушення допущено не було, а нарахування заробітної плати було проведено відповідно до чинного законодавства з оформленням необхідних відповідних документів. Таким чином, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів не вбачає в діях МО ШВСМ будь-яких порушень у нарахуванні заробітної плати.

Стосовно висновку контролюючого органу про порушення умов договорів МО ШВСМ з ТОВ «Металург Півдня» та вимог ст. 49 Бюджетного кодексу України протягом періоду з 01.01.2011 р. по 01.11.2014 р., які виявились у тому, що закладом проведено видатки за фактично не отримані послуги з оренди басейну, плавальних доріжок і тренажерного зала на загальну суму 152 506,84 грн., що, на думку відповідача, призвело до незаконного перерахування коштів ТОВ «Металург Півдня», колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що фінансовими планами передбачено 120 000 грн. на рік за оренду басейну та тренажерного залу, однак без врахування змін у тарифній сітці, а також підвищення цін на послуги. Крім того, розрахунки вартості послуг з оренди, згідно розкладу занять, розраховувалися адміністрацією СКПБ «Водолій», виходячи з кількості залучених до тренувань спортсменів відповідно до складу групи, вартості людино-години і обсягу годин тренувань, вартості оренди плавальних доріжок. Вказані дані зазначені в актах надання послуг.

При цьому, всі платежі зареєстровані у Державному казначействі, про що свідчить Акт перевірки, інформація для здійснення щомісячного платежу адміністрацією ТОВ «Металург Півдня» надавалася відповідно розрахунків, а будь-які зауваження стосовно оформлення документації і її достовірності з боку органів Державного казначейства відсутні.

Вирішуючи справу колегія суддів також приймає до уваги Довідку № 1, яка наявна в матеріалах справи, в якій вказано розрахунок сплачених і відпрацьованих відповідно до програми підготовки годин за які тренеру нараховується заробітна плата. З цієї довідки вбачається, що, наприклад, у 2011 році по договорам оренди сплачено за 115 днів і 237,5 годин оренди, коли фактично відпрацьовано відповідно до програми і журналу обліку занять 313 днів і 940 годин. Згідно плану підготовки в тренажерному залі відпрацьовано 420 годин, а сплачено за оренду тренажерного залу лише за 80 годин. Не враховано 280 годин техніко-тактичної підготовки, яка також проводилась і відпрацьовувалась в СКПБ «Водолій».

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що у вихідні дні, які входили до діапазону оплати, проводилися різного рівня контрольні заняття внутрішні змагання на виконання спортивних нормативів, або відбору на змагання вищого рівня. Вказані обставини підтверджуються протоколами проведених занять з погодженням Федерацією плавання Миколаївської області.

Враховуючи всі викладені обставини колегія суддів вважає, що порушень норм законодавства, викладених у вимозі Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення поршень законодавства» позивачем допущено не було.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувати оскаржувану постанову та частково задовольнити позовні вимоги Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності.

Задовольняючи позовні вимоги частково колегія суддів, посилаючись на наведену вище багаточисельну практику ВСУ, визнає протиправною та скасовує вимогу Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства», та не погоджується з посиланням суду першої інстанції на практику ВСУ у вигляді постанов від 13.04.2014 та 13.05.2014 р.р..

У задоволенні вимог щодо скасування Попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства колегія суддів відмовляє. Таке попередження скасуванню не підлягає, оскільки воно не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б само по собі породжувало для об'єкта контролю певні правові наслідки та відповідно могло бути предметом адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності задовольнити частково, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою частково задовольнити адміністративний позов Миколаївської обласної школи вищої спортивної майстерності.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 17.03.2015 року № 14-04-14-14/1443 «Щодо усунення порушень законодавства».

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький