Справа № 817/2608/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2608/15

06 жовтня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Маринич В.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: не прибула,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненського міського центру зайнятості
доОСОБА_1
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ :

Рівненський міський центр зайнятості (далі - Рівненський МЦЗ) звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 3152,22грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 було порушено умови перебування на обліку в статусі безробітної, в результаті чого незаконно отримано матеріальну допомогу по безробіттю в сумі 3152,22грн. Вказані кошти відповідачем у добровільному порядку не повернуті.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справив порядку письмового провадження.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подала, в судове засідання не прибула, причини неприбуття суду не повідомила. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.35 КАС України (а.с.26). Судом не визнавалася обовязковою участь відповідача в судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Розглянувши позовну заяву, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 №1533-III (далі - Закон №1533-III), держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Статтею 43 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) передбачено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

В силу вимог ч.2 ст.43 Закону №5067-VI та ч.1 п.6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (далі Порядок №198), статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч.1 п.5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 №60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248 (далі Порядок №60/62), підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення є перевірка достовірності даних, яка проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що 11.03.2014 позивачем на підставі заяви ОСОБА_1 було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю терміном 360 календарних днів з 11.03.2014 по 05.03.2015 (а.с.14-16).

В результаті розслідування, проведеного відповідно до положень Порядку №60/62, позивачем встановлено, що з 12.09.2014 на підставі договору підряду №12/09/14-59 ОСОБА_1 перебувала у цивільно-правових відносинах з ПП "МЕГАПАК-ЗАХІД". Датою, яка підтверджується закінчення якісно виконаної роботи, є дата підписання двохстороннього акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с.8-13).

Згідно з ч.2. ст.36 Закону №1533-III, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №5067-VI та ч.1 п.37 Порядку №198, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

В силу вимог п.6 Порядку №62/60, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, ОСОБА_1 втратила статус безробітної особи та повинна повернути суму отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих їй соціальних послуг з моменту укладання цивільно-правового договору підряду з ПП "МЕГАПАК-ЗАХІД", тобто з 12.09.2014.

З довідки №01-40/3779 від 16.06.2015 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 12.09.2014 по 06.05.2015 виплачена допомога в сумі 3152,22 грн., яка була перерахована на рахунок відповідача в ПриватБанку (а.с.6,7).

Пунктом 7 Порядку №62/60 визначено, що центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Як встановлено з матеріалів справи, за наслідками проведеного розслідування, 15.07.2015 Рівненським МЦЗ на адресу відповідача було надіслано повідомлення №07-19/2035 з проханням добровільно повернути кошти в сумі 3152,22 грн. отримані за період з 12.09.2014 по 06.05.2015. Вказані кошти повернути протягом 15 календарних днів (а.с.4-5).

На момент розгляду справи, незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 3152,22 грн. ОСОБА_1 не повернена.

Згідно з ч.3 ст.36 Закону №1533-III, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства (п.8 Порядку №62/60).

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Рівненського міського центру зайнятості (), що діє відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", кошти, отримані незаконно за період з 12.09.2014 по 06.05.2015 в сумі 3152,22 грн. (три тисячі сто п`ятдесят дві гривні 22 коп.), які перерахувати на п/р 0246, банк - Головне управління ДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, одержувач - Рівненський міський центр зайнятості, - із зазначенням в платіжному дорученні в "Призначенні платежу" - "Повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю (внаслідок розслідування страхового випадку) гр. ОСОБА_1В."..

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.