Справа № 2-а-321/11
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2011-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"01" червня 2011 р. Справа № 2-а-321/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "14" лютого 2011 р. у справі № 2-а-321/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 14.02.2011 року позов задоволено частково. Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Олсвської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН) щодо виплати ОСОБА_3 допомоги не у відповідності із ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) - протиправними. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області (далі - УПФ) щодо виплати ОСОБА_3 доплати не у відповідності із ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними. Зобов'язано УПСЗН провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.37 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні 40 % мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, з 01 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року. Зобов'язано УПФ провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії як особі. яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат визначених законодавством щомісячно, з 01 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Заяв та клопотань в судове засідання не надали, про причини неявки - не повідомили.

За таких підстав, з врахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією за відсутності позивача та представника відповідача в порядку письмового провадження.

В апеляційних скаргах апелянти, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять вказану постанову скасувати.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Позивач звернулася до суду із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. ОСОБА_3 отримує допомогу у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону №796-ХІІ (довідка - а.с.7), та підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ (довідка - а.с.8), але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії провадиться в таких же розмірах.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри таких доплат в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Проте, приймаючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд залишив поза увагою положення ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.100 КАС - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до суду 21.01.2011 року із адміністративним позовом, у якому просила визнати дії відповідачів протиправними та зобов'язати їх провести перерахунок та виплату невиплачених коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року, проте, із заявою про поновлення пропущеного строку для звернення до суду вона не зверталась. Судом дане питання не вирішувалось.

З урахуванням наведеного, у суду не було підстав задовольняти позовні вимоги ОСОБА_3 щодо періоду з 01.06.2010 року по 20.07.2010 року. Тому, постанова в цій частині підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду. У решті рішення підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову у частині зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40 % мінімальної заробітної плати визначеної законодавством щомісячно, з 01 червня 2010 року по 20 липня 2010 року, та зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, з 01 червня 2010 року по 20 липня 2010 року. Позовну заяву ОСОБА_3 у цій частині залишити без розгляду. У решті постанову залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Леніна, 48,с.Стовпинка,Олевський район, Житомирська область,11041

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська , 31,м.Олевськ,Житомирська область,11001