Справа № 820/8211/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 жовтня 2015 р. №820/8211/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Єрьоміній О.Ю.,

представника відповідачів - Мосійчука Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу, визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області оформленого у формі наказу № 188 від 27.04.2015 року про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (); - визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області з проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (), за результатами якої складено акт №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року; - визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області зі складання акту №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року; - визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області зі встановлення висновків в акті перевірки №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року, складеного за результатами проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (); - визнати протиправними акт скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.07.2015 року №, №, №;- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області та Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (), внесених на підставі висновків акту перевірки №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області та Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" () в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (далі за тестом - ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп") дійснюється відповідно до норм законодавства, з реальним настанням правових наслідків. У позивача наявна вся первинна документація по усім господарським операціям між ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" та його контрагентами, яка відповідає вимогам чинного законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, на підставі направлень №204, 205, 206 від 27.04.2015р., наказу №188 від 27.04.2015р. та відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп".

За результатами перевірки складено акт №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015р. "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2013 рік, 2014 рік при взаємовідносинах з ТОВ "Азонтес" (), ТОВ "Праус" (), ТОВ "НК "Партнер" () та податку на додану вартість за період вересень 2014 року, при взаємовідносинах з ТОВ "Азонтес" (), за період серпень - жовтень 2013 р. при взаємовідносинах з ТОВ "Праус" (), за період серпень - вересень 2014 року при взаємовідносинах з ТОВ "НК "Партнер" ()" (т.1 а.с.13-52).

Відповідно до висновків зазначеного акту №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015р. встановлено порушення позивачем наступних вимог податкового законодавства:

- п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, перевіркою повноти визначення податку на прибуток встановлено заниження об'єкту оподаткування, внаслідок чого встановлено його заниження на загальну суму у розмірі 8918174,00 грн., у т.ч. за 2013 рік у сумі 8918174,00 грн. та завищення від'ємного значення з податку на прибуток на загальну суму 10653583,00 грн. у т.ч. за 2014 рік у сумі 10653683,00 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 3.2.2 акта перевірки;

- п.198.3 ст.198. п.198.6 ст.198, п.200.1 п.200.3 ст.200 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 11485171,00 грн., у т.ч. по періодам: - у серпні 2013 р. на суму 3070949,00 грн.; - у вересні 2013р. на суму 1051494,00; у жовтні 2013 року на суму 5265109,00 грн.; у вересні 2014 р. на суму 2097619,00 грн. та завищено від'ємне значення по рядку 24 декларації з ПДВ "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду" на загальну суму 33117,00 грн., в т.ч. по періодах: вересень 2014р. на суму 33117,00 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 3.2.2 акта перевірки (т.1 а.с. 45-46).

На підставі висновків вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2015р., яким було нараховано позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 13377261,00 грн., з яких за основним платежем - 8918174,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4459087,00 грн. (т.1 а.с. 53).

Також контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2015р., яким було нараховано позивачу суму грошового зобов'язання у розмірі 10653683,00 грн. за завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (т.1 а.с.54).

На підставі висновків вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2015р., яким було нараховано позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 17227756,50 грн., з яких за основним платежем - 11485171,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 5742585,50 грн. (т.1 а.с. 55).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги первинні документи, які складені на підтвердження фактичного здійснення господарської операції, а також враховуватись повнота складання всіх підтверджуючих господарські операції документів.

Так, між ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (покупець) та ТОВ "Нафтова компанія Партнер" (постачальник) за серпень 2014 року було укладено наступні договори:

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ- 00101 від 31.07.2014 року;

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ - 00102 від 14.08.2014 року;

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ - 00004 від 01.08.2014 року;

- договір поставки нафтопродуктів № ДГ - 00036 від 05.08.2014 року.

Враховуючи той факт що зазначені вище договори є типовими, суд зауважує.

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невід'ємною частиною договорів.

У п.2 зазначених вище договорів, прописані обов'язки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

П. 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафто баз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цих договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору №ДГ- 00101 від 31.07.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00134, в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додаткові угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00134 до договору поставки ДГ-00101 від 31.07.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 94.664 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 1740076,45 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 134 від 31.08.2014 року.

На виконання умов договору №ДГ- 00102 від 14.08.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00135, в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додаткові угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00135 до договору поставки ДГ-00102 від 14.08.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 13.593 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 263,518 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 135 від 31.08.2014 року.

На виконання умов договору №ДГ- 00004 від 01.08.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00006 та додаткову угоду №00073 в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додаткові угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00073 до договору поставки ДГ-00004 від 01.08.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2027.251 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 39843728,60 грн.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00006 до договору поставки ДГ-00004 від 01.08.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 4.119 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 83203,79 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 73, 74 від 31.08.2014 року.

На виконання умов договору №ДГ- 00036 від 15.08.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00074 в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2014 року зазначені в додаткові угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00074 до договору поставки ДГ-00036 від 15.08.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 789.750 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 16436482,99 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 6 від 31.08.2014 року (т.6 а.с.58-75, т.1 а.с.81-90).

На виконання вимог п. 3 зазначених вище договорів позивачем було надано до суду сертифікат відповідності (т.6 а.с. 76).

Щодо розрахунків, то судом встановлено, що за підприємством рахується кредиторська заборгованість у розмірі 58367010,03 грн. (т.1 а.с.91-99).

Суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

Товар, придбаний по вищевказаному договору було реалізовано ПАТ "Запорізьккий завод Феросплавів", що підтверджується видатковими накладними та ТТН на відпуск нафтопродуктів, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 100-135).

Щодо взаємовідносин між ТОВ "Азонтес" та ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп".

Так, між ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (покупець) та ТОВ "Азонтес" (постачальник) за серпень-вересень 2014 року було укладено наступні договори:

- договір поставки нафтопродуктів № НП- 4 від 30.08.2014 року;

- договір поставки нафтопродуктів № НП - 17 від 01.09.2014 року;

Враховуючи той факт що зазначені вище договори є типовими, суд зауважує.

Відповідно до п. 1 зазначених договорів, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договорів, які є невід'ємною частиною договорів.

У п.2 зазначених вище договорів, прописані обов'язки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

П. 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договорів, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цих договорів викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору №НП-4 від 30.01.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00003, в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 30.09.2014 року зазначені в додатковій угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00003 до договору поставки №НП-4 від 30.01.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 20.941 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 481902,67 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 97 від 30.09.2014 року (т.1 а.с. 136-139).

На виконання умов договору №НП-17 від 01.09.2014 року, сторонами було укладено додаткову угоду №00017, в якій зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 30.09.2014 року зазначені в додатковій угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №00017 до договору поставки №НП-17 від 01.09.2014 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 432.131 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 10298922.90 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкова накладна № 111 від 30.09.2014 року (т.1 а.с. 140 -143).

Переміщення товару за вищевказаними договорами підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Перевезення нафтопродуктів здійснювалось відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568).

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за вересень 2014 р. (т.1 а.с. 144-147).

Крім того, ТОВ "Азонтес" було надано позивачу паспорта якості та сертифікати відповідності на нафтопродукти.

Суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за вересень 2014 року.

Товар, придбаний по вищевказаному договору було реалізовано ПАТ "Запорізьккий завод Феросплавів", що підтверджується видатковими накладними та ТТН на відпуск нафтопродуктів, копії яких додаються до матеріалів справи (т.1 а.с.148-193).

Щодо взаємовідносин між ТОВ "Праус" та ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп".

Так, між ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (покупець) та ТОВ "Праус" (постачальник) за серпень 2013 року було укладено договір поставки нафтопродуктів № 16/08-П від 01.08.2013 року.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Номенклатура, якість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною договору.

У п.2 зазначеного вище договору, прописані обов'язки сторін, а саме: передати покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цих договорів за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною договорів. Під час передачі нафтопродуктів постачальник за вимогою покупця надає копії сертифікатів відповідності на нафтопродукти.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару.

П. 4 визначені умови поставки, за якими поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця та підписаної сторонами додаткової угоди до договорів. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року). Загальна кількість відвантажуваного товару може відрізнятись від кількості, передбаченої додатковою угодою, але не більше +10 %. Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому - передачі або інших документів.

На виконання умов договору №16/08-П від 01.08.2013 року, сторонами було укладено додаткові угоди №000112, №000114, №000116 в яких зазначається, що постачальник обов'язується поставити на умовах ЕХW - (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.08.2013 року зазначені в додатковій угоді види товару.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №000112 до договору поставки №16/08-П від 01.08.2013 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 2369.265 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 31590651.74 грн.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №000114 до договору поставки №16/08-П від 01.08.2013 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить1353.064 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 184255695.40 грн.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів №000116 до договору поставки №16/08-П від 01.08.2013 року, відповідно до якого кількість ТМЦ становить 440.990 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 6308963.46 грн.

Також для підтвердження здійснення господарської операції до перевірки була надана податкові накладні (т.1 а.с. 196-204).

Переміщення товару за вищевказаним договором підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Перевезення нафтопродуктів здійснювалось відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568).

Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за серпень 2013 р. (т.1 а.с. 205-228).

Суд встановив, що ТОВ "Праус" було надано позивачу паспорта якості та сертифікати відповідності на нафтопродукти.

Суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі виданих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за серпень 2013 року.

Перевізником Товару був ТОВ "Торговий дім Кременукнафтопродуктсервіс" на підставі договору №53 від 06.09.2010 р.

Придбаний товар, зберігався у ПАТ "Дніпронафтопродукт" на підставі договору зберігання №3261 від 01.02.2013 р.

На момент фактичного здійснення господарських операцій контрагенти позивача були включені до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій, перебували на обліку як платники податку, мали свідоцтва платника податку на додану вартість.

Таким чином, укладені правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не ким не оскарженими та у судовому порядку не визнані недійсними.

Фактичне виконання вищезазначених правочинів із постачання товару свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні» і п.2.4. ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Чинним законодавством України на сторону цивільно - правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між Позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину; згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, отже, вони мали право видавати Позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, які є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Також перевіряючими в Акті перевірки було визначено контрагентів ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" - замовників товарів/робіт/послуг, що були придбані у вказаних в акті постачальників та реалізовані в подальшому замовникам. Перевіряючі необґрунтовано приходять до висновків, що ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" не мало можливості отримувати товар та здійснювати його подальшу реалізацію, та відповідно завищило податкові зобов'язання. Податковий кодекс України та інші нормативно-правові акти податкового законодавства України регламентують порядок отримання посадовими особами ДПІ інформації на предмет документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин між суб'єктами господарювання.

Так, згідно Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (Затверджено постановою КМУ від 27 грудня 2010 № 1232) зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Згідно п. 2.2. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (Затверджено Наказом державної податкової адміністрації від 22 квітня 2011 року N 236) (далі - Методичні рекомендації) необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Згідно п. 4.6. Методичних рекомендацій за результатами проведення зустрічної звірки складається Довідка про результати проведення зустрічної звірки (далі - Довідка) у двох примірниках та реєструється в Журналі реєстрації довідок/актів не пізніше останнього робочого дня терміну, відведеного для проведення зустрічної звірки відповідно до пункту 3.2 або 4.5 Методичних рекомендацій. П. 4.7. Методичних рекомендацій Довідка підписується та вручається суб'єкту господарювання у порядку, передбаченому пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. N 1232 "Про затвердження Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", не пізніше наступного робочого дня від дати її складання.

З вищенаведеного вбачається незаконність висновків щодо неможливості здійснювати його подальшу реалізацію та відповідно щодо завищення податкових зобов'язань, оскільки звірок, передбачених ПКУ та Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, не проводилось щодо жодного з них та ніяких Довідок не складалося.

Відповідно до пп.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім - Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно вимог п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Положеннями пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, однією з основних гарантій прав платників податків при здійсненні заходів податкового контролю є законодавче встановлення вичерпного переліку підстав проведення документальних позапланових перевірок.

Обов'язковими умовами здійснення невиїзної позапланової перевірки платника податків є: 1) наявність обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 Податкового кодексу України; 2) надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки; 3) наявність на момент перевірки у податкового органу звітних, первинних, інших документів та інформації.

Правовідносини, щодо отримання органами державної податкової служби інформації від платників податків, унормовані, зокрема, ст.42 та ст.73 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Згідно положень абзацу 3 п.73.3 статті 73 Податкового кодексу України, письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

При цьому, запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі (абз.4 п.73.3); платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит (абз.5 п.73.3).

З положень наведеної норми Кодексу слідує, що запит податкового органу в обов'язковому порядку повинен містити викладення визначених Податковим кодексом України підстав отримання інформації, зокрема, зазначення фактів порушення платником податків законодавства.

Наказ першого відповідача №188 від 27.04.2015р. про проведення перевірки містить посилання на п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК як на підставу для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Однак, позивачем у законодавчо визначені строки були надані пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби, про що також зазначено в акті перевірки.

Таким чином, Позивачем було виконано обов'язок, передбачений ч.5 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України щодо надання інформації, визначеної у запиті органу державної податкової служби, та її документального підтвердження.

Наявність інших обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 Податкового кодексу України, зі змісту наказу та повідомлень не вбачається.

Враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення про проведення перевірки було прийнято суб'єктом владних повноважень за відсутності передбачених законом підстав для проведення перевірки, передбачених положеннями ст.78 Податкового кодексу України, а відтак наказ №188 від 27.04.2015р. підлягає скасуванню, а дії щодо проведення перевірки та складенню акту №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015р за її результатами - незаконними, а податкові повідомлення - рішення такими, що підлягають скасуванню.

Згідно зі стандартом 4 Стандартів якості податкового та митного аудиту юридичних осіб, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №612 від 22.10.2013р., будь-який висновок за результатами перевірки щодо повноти та своєчасності виконання платником своїх зобов'язань перед бюджетом та державними цільовими фондами має ґрунтуватися на відповідних доказах, отриманих у ході перевірки. Доведення правомірності висновків перевірки повинно бути переконливим, логічним, аргументованим і містити посиланням на належні та допустимі докази.

Належними та допустимими доказами, на яких можуть ґрунтуватися висновки матеріалів перевірки є: первинні, зведені та інші документи бухгалтерського та податкового обліку, документи системи внутрішнього контролю, пояснення посадових осіб чи працівників СГ, що перевіряється, або його контрагентів, податкова інформація, одержана відповідно до Глави 7 розділу II ПК України, експертні висновки, одержані відповідно до ст.84 ПК України, судові рішення, інші матеріали одержані в порядку та у спосіб передбачені Податковим та Митним кодексами або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на органи Міндоходів.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5-6 ст.203 цього Кодексу.

В силу ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на допущення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Проведення господарських операцій підприємства підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно ч.2 ст. 3 Закону України від 16.07.99 р. №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Позивач та його контрагенти, господарська діяльність з якими була перевірена фахівцями ДПІ, було укладено договори поставки нафтопродуктів, до яких було укладено додаткові угоди. Постачання палива належної якості підтверджується сертифікатами відповідності. Контрагентом позивача на виконання умов договорів поставки було передано товар, а саме - нафтопродукти, контрагентом позивача за першою подією - факт передачі ТМЦ були виписані податкові накладні, які за формою, змістом та порядком складань відповідають вимогам, визначеним Податковим кодексом України. Розрахунок за придбаний товар було здійснено Позивачем у безготівковій формі, платіжними дорученнями і виписками банку. Нафтопродукти, які придбані позивачем у його контрагента, в подальшому були реалізовані, що підтверджується відповідними первинними документами. Фізичне переміщення нафтопродуктів підтверджується товарно-транспортними накладними. Перевезення нафтопродуктів здійснювалось відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568). Для здійснення фізичного переміщення палива Позивачем були укладені Договори перевезення. Після доставки вантажу зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особам Позивача відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберіганні відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затверджене Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерств, транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання т; споживчої політики від 20 травня 2008 року N 281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за N 805/15496). На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН. ТТН також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача. Згідно п.п. 10.2.10 Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Оприбуткування по бухгалтерському рахунку підтверджується оборотно - сальдовими відомостями.

В акті перевірки першим відповідачем не вказано належних доказів того, що на момент проведення операцій з ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" контрагент позивача був фіктивним підприємством, вчиняв порушення в сфері оподаткування, документував безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладав нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

Відповідно до положень ст. 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Окрім цього, відповідно до приписів податкового законодавства України, відображенню в електронній базі даних підлягають самостійно задекларовані платником податків суми податкових зобов'язань та податкового кредиту (за основною декларацією чи уточнюючим розрахунком), результати автоматизованого співставлення уточнюються по мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок.

Отже, самостійна зміна відповідачем в Базі співставлення показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), буде порушувати його права та інтереси, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

З огляду на викладене, дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в базі співставлення можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі тих показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Спірні дії суб'єкта владних повноважень суперечать матеріальному інтересу, котрий має платник податків у податкових правовідносинах, і який полягає у належній фіксації податковим органом обставин господарської діяльності платника податків, неухильному дотриманні органом управління визначених законом процедур реалізації владних управлінських функцій, здійснення таких процедур лише в разі наявності визначених законом підстав.

Суд зауважує, що система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в додатку до акту перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит". По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

У п.п. 14.1.171. п.14.1 ст.14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України №1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України №1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України №1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд приходить до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України, -

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу, визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області оформленого у формі наказу № 188 від 27.04.2015 року про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" ().

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області з проведення документальної позапланової перевірки та складання акту щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 15.07.2015 року №, №, №.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" (), внесених на підставі висновків акту перевірки №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" () в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №457/08-28-22-02/37221323 від 27.05.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 560, 28 грн. (п'ятсот шістдесят грн., 28 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13.10.2015 року.

Суддя Полях Н.А.