Справа № 2а-18752/10/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 року № 2а-18752/10/2670

Об 11 годині 45 хвилини в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А.

при секретарі судового засідання Білову М.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /0 від 15 червня 2010 року, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /1 від 03 серпня 2010 року, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /2 від 23 вересня 2010 року та рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /3 від 26 листопада 2010 року Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на закони України «Про систему оподаткування», «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253 та зазначає, що фінансова санкція не є податками і зборами, а тому в разі їх несплати до субєкта господарської діяльності не можуть застосуватися наслідки, передбачені Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», за несплату в установлений строк податкового зобовязання. Крім того, позивач вказує, що строк давності, встановлений п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», не може бути застосований при нарахуванні санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки початок його перебігу не повязаний з граничним строком подання податкової декларації або днем її фактичного подання, оскільки сума пені не є сумою податкового зобовязання. Враховуючи рішення Арбітражного суду Свердловської області Російської Федерації, яким відмовлено товариству позивача у стягненні заборгованості з контрагента за контрактом та зменшення ціни товару, позивач вважає, що не порушив строки повернення валютної виручки, встановлених Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідач проти позову заперечив з огляду на положення законів України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», «Про державну податкову службу в Україні», Указ Президента України від 08.06.1993 «Про невідкладні заходи щодо посилення валютного контролю»та Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 № 253 та вказав, що підставою для застосування фінансових санкцій є лише факт порушення терміну відповідного зарахування виручки в іноземній валюті, а пеня на суму неповернутої валютної виручки нараховується з дати виникнення заборгованості.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

15 червня 2010 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва винесено рішення № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»() у сумі 4 792 грн.

Зазначене рішення прийнято на підставі акта перевірки від 03 червня 2010 року № 175/22-02/36387055 «Про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ «Блок Майстер Буд» з окремих питань валютного законодавства згідно інформації ВАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2»від 04.10.2010 № 35-7-23-02-365 по контракту від 02.07.2009 № 601».

За результатами перевірки встановлено порушення вимог ст. 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»по контракту від 02.07.2009 року № 601, укладеного ТОВ «Блок Майстер Україна»з ТОВ «Легал ОСОБА_4»(Росія) щодо неповернення валютної виручки від здійсненої експортної операції по контракту від 02.07.2009 року № 601 в сумі 1537,80 доларів США в еквіваленті 12 187, 99 грн.

24 червня 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»оскаржило в апеляційному порядку рішення № /0 від 15.06.2010 року до ДПІ у Печерському районі м. Києва. 15 липня 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»отримало рішення про результати розгляду первинної скарги № 39902/10/25-011 від 13.07.2010 року, яким рішення № /0 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

23 липня 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»оскаржило в апеляційному порядку рішення до Державної податкової адміністрації у м. Києві. 15 вересня 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»отимало рішення про результати розгляду скарги, яким рішення № /0 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

24 вересня 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»оскаржило в апеляційному порядку рішення до Державної податкової адміністрації України. 23 листопада 2010 року ТОВ «Блок Майстер Україна»отримало рішення про результати розгляду скарги, яким рішення № /0 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»(далі Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики (ст. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2009 року позивач, як продавець, уклав контракт № 601 з покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Легал ОСОБА_5»(Російська Федерація), за умовами якого зобовязався виготовити та поставити товар на умовах СРТ Душанбе (Таджикистан) за правилами «Інкотермс 2000»в редакції 1999 року. Строк, кількість, комплектність та ціна товару узгоджується сторонами додатково згідно з Додатками № 1 та № 2 до контракту № 601.

Згідно специфікації № 1 (Додаток № 4 до контракту № 601 від 02.07.2009) продавець передає будівельні модульні конструкції у кількості 8 одиниць на загальну суму 38 806 доларів США (без ПДВ). Пунктом першим зазначеної специфікації визначено періоди здійснення платежів між сторонами контракту. Так, останній платіж у розмірі 1 537, 80 доларів США перераховуються покупцем на протязі 3-х банківських днів з моменту прийому товару від перевізника та наявності рахунку (п.п. 1.4.).

Як встановлено рішенням Арбітражного суду Свердловської області (Російська Федерація) від 27.08.2010 року у справі № А60-21205/2010-С 2, ТОВ «Блок Майстер Україна»звернулося до арбітражного суду з позовом до ТОВ «Легал ОСОБА_5»про стягнення 1704, 3 доларів США, з яких борг складає 1 537, 80 доларів США та 166, 5 доларів США неустойки щодо оплати за поставку товару згідно умов контракту № 601 від 02.07.2009 року. Проте згідно акту експертизи № 1-315 від 07.09.2009 року, складеного експертом Торгово-промислової палати республіки Таджикистан (країна вантажоодержувача), передана партія товару мала недоробки та не відповідала якості. В звязку з чим, арбітражний суд прийшов до висновку про те, що товар не прийнятий відповідно до п.п. 1.4. Додатку № 4 до контракту № 601 від 02.07.2009, а тому строк оплати за нього не настав.

Відповідно до ч.2 ст.12 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 07.10.2002 року, учасниками якої є як Україна, так і Російська Федерація, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У Додатку до листа Міністерства юстиції України від 11.05.2010 N 26-26/291 наведений перелік міжнародних договорів України про правову допомогу, відповідно до яких усі офіційні документи, видані компетентними органами однієї Договірної Сторони, приймаються без будь-якого додаткового засвідчення на території іншої Договірної Сторони, зокрема це стосується й Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам.

Таким чином, рішення Арбітражного суду Свердловської області (Російська Федерація) від 27.08.2010 року у справі № А60-21205/2010-С 2 є належним доказом у справі, а обставини, встановлені даним рішенням такими, що не потребують додаткового доказування.

Відповідно до п.16.2, п.16.3 контракту № 601 дана угода не може бути змінена або розірвана в односторонньому порядку за виключенням випадків, встановлених п.13.5 та п.13.6; дія контракту закінчується за взаємною згодою сторін, про що сторони складають додаткову угоду.

Враховуючи наведене та на підставі принципу верховенства права суд приходить до висновку, що термін сплати за контрактом № 601 від 02.07.2009 року не настав, оскільки доказів розірвання зазначеної угоди суду не предявлено.

Згідно фінансової документації позивача за станом на 21.01.2011 року обраховується заборгованість за контрактом № 601 у розмірі 1 537, 80 доларів США.

Законодавством України не встановлено обовязку господарюючого субєкта повідомляти банківські установи або податкові органи про продовження дії зовнішньоекономічного контракту чи змін його умов, зокрема у разі зменшення ціни товару. Зазначені відомості відображаються в бухгалтерії такого господарюючого субєкта та надаються податковим органам під час звітування в загальному порядку.

Статтею 6 Закону України від 16.04.1991 № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність»передбачається право суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Так, згідно ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін, в тому числі за домовленістю про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами.

Зазначене також узгоджується зі змістом ст. 204 ГК України, відповідно до якої господарське зобов'язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими ж самими сторонами.

Доказів припинення господарського зобовязання між сторонами суду не предявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушення з боку позивача вимог ст. 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»та ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», тому наявні підстави для визнання протиправними та скасування рішень, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції - пеню за порушення термінів розрахунків.

Крім того, статтею 4 Закону № 185/94-ВР встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про визнання позову обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /0 від 15 червня 2010 року, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /1 від 03 серпня 2010 року, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /2 від 23 вересня 2010 року та рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № /3 від 26 листопада 2010 року Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва.

3. Судові витрати в розмірі 3,40 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна»за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева

Постанова складена у повному обсязі 11 лютого 2011 року.