Справа № 2а-1589/12/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-1589/12/2170

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Херсонській області, першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Херсонській області подала апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постановою від 26 червня 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Херсонській області, першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області про визнання дій протиправними та скасування рішення № 01-33/13 від 10 квітня 2012 року «Про тимчасову заборону (зупинення) господарської діяльності комплексу атракціонів, розташованих у парку ім. Ленінського Комсомолу, що знаходиться на балансі КП «Херсонкомунсервіс», наданих в оренду ФОП ОСОБА_1».

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд допустив порушення норм матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом не враховано, що позивач, окрім комплексу атракціонів «Круговий огляд», «Ромашка» та «Берізка» на території наданого йому в оренду комплексі користується атракціоном «Картодром», який йому по акту прийому-передачі не передавався, а був збудований ним самостійно шляхом нанесення асфальтного покриття на земельну ділянку. У ФОП ОСОБА_1 немає відповідних документів, які б посвідчували право користування ним земельною ділянкою під зазначеним атракціоном, що являється порушенням ст.ст. 123, 125, 126 Земельного кодексу України.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції здійснено помилкове тлумачення поняття «відходи», що міститься в ст.1 Закону України «Про відходи». В розумінні вказаної норми шини відпрацьовані є відходами, що також зазначено і в Державному класифікаторі відходів України ДВ 055-96, затвердженому наказом Держстандарту України від 29.02.1996р. №89. У зв'язку з цим, позивач повинен мати дозвіл на розміщення та лімітів на утворення та розміщення відходів.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що згідно договору оренди комунального майна міської територіальної громади №20 від 17 лютого 2004 року, укладеного між позивачем (орендар) і комунальним підприємством «Херсонкомунсервіс» (орендодавець), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування комплекс атракціонів, розташованих у парку ім.Ленінського Комсомолу в м.Херсоні. Актом прийняття-передачі орендодавцем передано позивачу комплекс атракціонів, зокрема, «Круговий огляд», «Ромашка», «Берізка», допоміжні споруди, які відокремлені огорожею. Загальна площа території, на якій розташований комплекс, складає 1,7 га. На дату передачі комплексу об'єкти не відповідали технічним умовам експлуатації, огорожа комплексу мала корозію металоконструкцій, місцями була порвана металева сітка. Орендарю надано право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння.

Суд першої інстанції також встановив, що 15-16 березня 2012 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Соколенко О.О., за участю представника Херсонської міжрайонної природоохоронної прокуратури Серебрянського П.В., представника управління земельних ресурсів Департаменту містобудування та землевпорядкування Херсонської міської ради Філатової Л.І., на підставі вимоги Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора від 21.02.2012р. №68/309 вих-12, проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт перевірки №04-11/26 від 15-16 березня 2012 року.

Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, а саме:

- правовстановлюючі документи на право володіння або користування земельною ділянкою під комплексом атракціонів, розташованих у парку ім.Ленінського Комсомолу, наданих ФОП ОСОБА_1 у строкове платне користування згідно договору оренди комунального майна від 17 лютого 2004 року №20, відсутні, що є порушенням ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України;

- встановлено засмічення земельних ділянок під комплексом атракціонів відпрацьованими автомобільними шинами та металобрухтом, що є порушенням п.10 ст.35 Закону України «Про охорону земель»;

- утворення, збирання, зберігання, розміщення відходів позивач здійснює без дозволу на розміщення та лімітів на утворення та розміщення відходів, що є порушенням пункту «а» ст.32, ч.4 ст.33 Закону України «Про відходи».

На підставі вказаного акту 10 квітня 2012 року першим заступником Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області Паньковим В.О. прийнято рішення №01-33/13 про тимчасову заборону (зупинення) з 17 квітня 2012 року господарської діяльності комплексу атракціонів, розташованих у парку ім.Ленінського Комсомолу, що знаходиться на балансі КП «Херсонкомунсервіс», наданих в оренду ФОП ОСОБА_1

Скасовуючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діяльності позивача порушень, зафіксованих актом перевірки №04-11/26 від 15-16 березня 2012 року. Зокрема, суд першої інстанції інстанції зазначив, що згідно листів Херсонського міськвиконкому та Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради комплекс атракціонів є комунальною власністю та розташований на території парку ім.Ленінського Комсомолу, яка, відповідно до Генерального плану міста Херсона та Правил забудови центральної частини міста, знаходиться в зоні міських парків, бульварів.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних і міських рад, серед яких, зокрема, здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, координація діяльності відповідних, спеціально уповноважених, державних органів в галузі охорони навколишнього природного середовища на їх території.

Суд першої інстанції зазначив, що використовуючи свої повноваження, виконавчий комітет Херсонської міської ради під час оренди не перешкоджав, а навпаки сприяв позивачу в облаштуванні та видачі погодження на право експлуатації комплексу атракціонів, а тому, з врахуванням положень ст. 796 Цивільного кодексу України, позивач не зобов'язаний оформляти правовстановлюючі документи на земельну ділянку під комплексом атракціонів відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України.

Щодо висновків акту перевірки про засмічення земельних ділянок під комплексом атракціонів відпрацьованими автомобільними шинами та металобрухтом, то суд першої інстанції дійшов висновку, що атракціон «Ромашка», який на момент перевірки знаходився в розібраному стані, не є металобрухтом в розумінні ст.1 Закону України «Про металобрухт», так як в матеріалах справи відсутні докази, що вказаний атракціон втратив експлуатаційну цінність і є відповідне рішення власника - Херсонської міської ради про його списання.

Аналогічно, за висновками суду першої інстанції, використовувані ФОП ОСОБА_1 відпрацьовані автомобільні шини в атракціоні «Картодром» не є відходами в розумінні ст.1 Закону України «Про металобрухт», оскільки вони використовуються для безпеки перегонів і у позивача немає наміру їх позбутися або утилізувати. Встановлення продовж траси атракціону «Картодром» огорожі із скріплених між собою відпрацьованих легкових автомобільних шин передбачено Національними спортивними правилами з картингу та Додатковими правилами до них Федерації картингу України, погодженими 12 жовтня 2009 року з Міністерством у справах сім'ї, молоді та спорту і затвердженими Президією Федерації картингу України 28 лютого 2009 року.

Суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 не здійснює утворення, збирання, зберігання та розміщення відходів на території орендованого комплексу атракціонів, а тому у нього немає необхідності і підстав для отримання дозволу на розміщення та лімітів на утворення та розміщення відходів автомобільних шин.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Апеляційний суд вважає помилковими твердження апелянта про обов'язок позивача оформити правовстановлюючі документи на право володіння або користування землею під комплексом атракціонів, оскільки, як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовано апелянтом, наданий позивачу в оренду комплекс атракціонів є об'єктом комунальної власності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

В силу ст.ст.11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України та ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Тобто, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки в оренду.

В матеріалах справи відсутні відомості про прийняття міською радою рішення про передачу в оренду земельної ділянки, на якій розташований комплекс атракціонів, орендований позивачем на підставі договору оренди комунального майна міської територіальної громади №20 від 17 лютого 2004 року. Водночас, зобов'язання цього органу укласти такий договір за відсутності такого рішення є неможливим, оскільки це б порушувало передбачену Конституцією України його виключну компетенцію.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога Державної екологічної інспекції у Херсонській області про зобов'язання ФОП ОСОБА_1 оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку під комплексом атракціонів відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, є безпідставною та не ґрунтується на приписах норм чинного законодавства.

Не приймає до уваги апеляційний суд і доводи апелянта про те, що позивач на території наданого йому в оренду комплексі користується атракціоном «Картодром», який йому по акту прийому-передачі не передавався, а був збудований ним самостійно, оскільки п.п.6.2 п.6 Договору оренди №20 від 17 лютого 2004 року передбачено право орендаря з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості.

На звернення ФОП ОСОБА_1 листами від 27.04.2004р. комунальне підприємство «Херсонкомунсервіс» та Управління комунальної власності м.Херсона не заперечили проти проведення робіт по благоустрою території і нанесення асфальтного покриття в парку ім.Ленінського Комсомолу для підготовки роботи атракціону «Картодром».

Безпідставними, також, є доводи апелянта, що атракціон «Ромашка», який знаходиться в неробочому стані та закритий вологонепроникаючою плівкою, є металобрухтом, оскільки в силу положень ст.1 Закону України «Про металобрухт» металобрухтом є непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу.

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, Державною екологічною інспекцією у Херсонській області, як суб'єктом владних повноважень, всупереч приписів ч.2 ст.71 КАС України не надано доказів на підтвердження того, що атракціон «Ромашка» не придатний для використання, а також щодо наявності рішення власника про втрату його експлуатаційної цінності внаслідок фізичного або морального зносу.

Так само апеляційний суд не погоджується з доводами апелянт про засмічення земельної ділянки відпрацьованими автомобільними шинами атракціону «Картодром», які, за твердженнями апелянта, є відходами, оскільки, враховуючи приписи ст. 1 Закону України «Про відходи», у спірних правовідносинах відпрацьовані автомобільні шини використовуються позивачем на атракціоні «Картодром» для безпеки перегонів, як це передбачено Національними спортивними правилами з картингу та Додатковими правилами до них Федерації картингу України, погодженими 12 жовтня 2009 року з Міністерством у справах сім'ї, молоді та спорту і затвердженими Президією Федерації картингу України 28 лютого 2009 року.

Таким чином, встановлені продовж траси атракціону «Картодром» огорожі із відпрацьованих шин є не відходами в розумінні Закону України «Про відходи», а є засобами безпеки для цього атракціону, і у ФОП ОСОБА_1 немає наміру їх позбутися або утилізувати.

Оскільки апелянт не довів факту здійснення позивачем діяльності, пов'язаної з утворенням, збиранням, зберіганням та розміщенням будь-яких відходів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо протиправності вимоги відповідача про необхідність отримання позивачем відповідного дозволу на здійснення позивачем діяльності, пов'язаної з утворенням, збиранням, зберіганням та розміщенням будь-яких відходів.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст.200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова -без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 206, 2011, 212, ч. 5 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 12 жовтня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець