Справа № 183/4712/15
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4712/15
№ 2-а/183/152/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 жовтня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:головуючого судді Дубовенко І.Г.

при секретареві Литвиновій У.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_4, Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним розпорядження міського голови про звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_4, Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому позивач посилаючись на незаконність розпоряджень міського голови за № 505 від 23 грудня 2014 року, № 20-к від 14 січня 2015 року, № 219-к від 14 травня 2015 року та № 250-к від 03 червня 2015 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, які оскаржені нею в судовому порядку що послугували підставою прийняття розпорядження за № 339-к від 20 липня 2015 року про її звільнення просила визнати незаконним та скасувати розпорядження № 339-к від 20 липня 2015 року та стягнути середньомісячний заробіток. Який в подальшому уточнила в частині стягнення середнього заробітку, виходячи з середньоденного заробітку 158,74 грн. В обґрунтування позову зазначила, що незаконність розпорядження за № 339-к від 20 липня 2015 року про звільнення позивача, полягає перш за все в тому, що висновок № 38 від 19 березня 2015 року, який послугував підставою прийняття оскаржуваного розпорядження наданий позивачем у відповідності до її посадових обовязків, які вона сумлінно виконувала. Просила скасувати розпорядження про її звільнення, поновивши її на роботі та стягнути середній заробіток.

В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав позовні вимоги позивача та посилаючись на ті ж підстави просив його задовольнити в повному обсязі, а враховуючи, що із-за підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, на підставі якої відповідачем було звільнено позивач, вона навіть не може стати в центрі зайнятості на облік, просив допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за два місяці, тому як позивач не має засобів існування. Також додав, що вважає оскаржуване розпорядження незаконним тому, як усі розпорядження міського голови за № 505 від 23 грудня 2014 року, № 20-к від 14 січня 2015 року, № 219-к від 14 травня 2015 року та № 250-к від 03 червня 2015 року, які зазначені, як систематичне невиконання позивачем без поважних причин своїх обов'язків у звязку з їх оскарженням в судовому порядку не могли бути підставою для звільнення. Висновок № 38 від 19 березня 2015 року, який послугував підставою прийняття оскаржуваного розпорядження наданий позивачем у відповідності до її посадових обовязків, які вона сумлінно виконувала. А посилання відповідача на те, що позивач повинна була в цьому висновку зазначити, що згідно ч. 3,4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - забороняється надавати земельні ділянки в разі відсутності плану зонування та детального плану території то це по-перше, обовязок юридичного відділу а не начальника відділу містобудування та архітектури-головного архітектора, а по-друге, висновок надавав стосовно земельної ділянки, стосовно якої ще в 2014 році було прийняте рішення на розробку документації для передачі її у приватну власність. На цій земельній ділянці ОСОБА_5 має у приватній власності будинок, а ділянка знаходилася у її користуванні. А тому вимоги ч. 3, 4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» стосуються лише нових ділянок. Позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що оскаржуване розпорядження міським головою було прийняте у відповідності до діючого законодавства. Так 20 липня 2015 року за наявності розпоряджень міського голови за № 505 від 23 грудня 2014 року, № 20-к від 14 січня 2015 року, № 219-к від 14 травня 2015 року та № 250-к від 03 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, а також за наявності результатів службової перевірки, зафіксованих та відображених в протоколі № 2 від 02 червня 2015 року, щодо надання висновку № 38 від 19 березня 2015 року, в якому не враховані вимоги п. 6 ст. 186-1 ЗК України та не зазначено, що з 01 січня 2015 року набрала чинності ч. 3, 4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо заборони надання земельної ділянки в разі відсутності плану зонування та детального плану території міським головою законно та обґрунтовано прийнято розпорядження за № 339-к та звільнено ОСОБА_3 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_3 було відомо що план зонування та детальний план території відсутній, а передача земельних ділянок у власність заборонена. В задоволенні позов просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки позивач 09 червня 2005 року була призначена на посаду начальника відділу ДАБК виконавчого комітету Новомосковської міської ради за трудовим контрактом, а 08 липня 2005 року звільнена у звязку з припиненням трудового контракту. 13 липня 2005 року призначена на посаду начальника відділу ДАБК виконавчого комітету Новомосковської міської ради та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, прийнята присяга державного службовця. 01 лютого 2007 року ОСОБА_3 переведена на посаду головного архітектора, 15 червня 2012 року відділ архітектури перейменовано у відділ містобудування та архітектури, 20 липня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади у звязку з неналежним виконанням обовязків (п. 3 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 32).

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так згідно розпорядження за № 339-к від 20 липня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за порушення трудової дисципліни передбаченої посадовою інструкцією відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Новомосковської міської ради, якою передбачена відповідальність за ретельне дотримання законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», Державних будівельних норм к, рішень та розпоряджень органів вищого рівня, Положення про відділ містобудування та архітектури, інших нормативно-правових актів, бездіяльність або невикористання наданих йому прав (п. 4.2. посадової інструкції), яке виразилося, що начальником відділу міст обування та архітектури ОСОБА_3 при наданні висновку № 38 від 19 березня 2015 року не було враховано п. 6 ст. 186-1 ЗК України та не зазначено, що з 01 січня 2015 року набрала чинності частини 3, 4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо заборони надання земельної ділянки в разі відсутності плану зонування та детального плану території. Зазначене порушення досліджувалося комісією зі службової перевірки, зафіксовано та відображено в протоколі № 2 від 02.07.2015 року. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 3 ст. 40 КЗпП України, враховуючи здійснення ОСОБА_3 неналежного виконання обовязків після того, як до неї уже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення за вчинення порушення трудової дисципліни передбаченої посадовою інструкцію раніше: розпорядження міського голови № 505-к від 23.12.2014 року, № 20-к від 14.01.2015 року, № 219-к від 14.05.2015 року, 250-к від 03.06.2015 року.

Судом встановлено, що одніми з підстав звільнення ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпП України стали наявні дисциплінарні стягнення - догани, розпорядженнями міського голови № 505-к від 23.12.2014 року, № 20-к від 14.01.2015 року, № 219-к від 14.05.2015 року, 250-к від 03.06.2015 року.

Правомірність накладення відповідачем дисциплінарного стягнення - догани розпорядженням № 20-к від 14 січня 2015 року була предметом розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі № 183/176/15 за позовом ОСОБА_3 до Міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_4. Постановою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасоване розпорядження міського голови м.Новомосковська ОСОБА_4 за № 20 від 14 січня 2015 року про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Постанова була оскаржена в апеляційному порядку та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року залишена без змін.

Правомірність накладення відповідачем дисциплінарного стягнення - догани розпорядженням № 219-к від 14 травня 2015 року була предметом розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом в адміністративній справі № 183/2972/15 за позовом ОСОБА_3 до Міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_4. Постановою Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 16 22 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасоване розпорядження міського голови м.Новомосковська ОСОБА_4 за № 219-к від 14 травня 2015 року про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Постанова була оскаржена в апеляційному порядку та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня року залишена без змін.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, станом на час розгляду справи розпорядження міського голови за № 20-к від 14.01.2015 року та за № 219-к від 14.05.2015 року щодо накладання на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення скасовані.

Правомірність накладення відповідачем дисциплінарного стягнення - догани розпорядженнями № 505-к від 23.12.2014 року та № 250-к від 03.06.2015 року також оскаржені в судовому порядку, однак на день розгляду цієї адміністративної справи рішення, що набрали законної сили відсутні.

Що стосується посилання позивача в позові та її представника в судовому засіданні на те, що станом на 20 липня 2015 року усі розпорядження міського голови про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, що зазначені в оскаржуваному розпорядженні про її звільнення, оскаржені до суду не можуть бути прийняті судом до уваги, тому як оскарження таких розпоряджень не зупиняє їх дію.

В той же час суд звертає увагу на те, що за розпорядженням міського голови № 250-к від 03.06.2015 року про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани слугували обставини встановлені комісією зі службової перевірки, відображені в протоколі № 2 від 02 червня 2015 року щодо надання ОСОБА_3 висновку № 26 від 12 лютого 2015 року без врахування п. 6 ст. 186-1 ЗК України, ч. 3,4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як встановлено в судовому засіданні та уточнено представником відповідача в оскаржуваному розпорядженні помилково зазначено дату засідання комісії зі службової перевірки «02.07.2015 року», тому як це відображено в протоколі № 2 від 02 червня 2015 року.

Враховуючи, що за підставами, передбаченими п. 3 ст. 40 кЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, то розпорядження за № 250-к від 03 червня 2015 року не може бути самостійною підставою наявності такого проступку.

Вирішуючи питання наявності проступку, за який розпорядженням міського голови позивача звільнено, суд приходить до наступних висновків.

Так, п. 2 посадової інструкції начальника відділу містобудування та архітектури головного архітектора м.Новомосковська ОСОБА_3, передбачені завдання та обовязки головного архітектора, а положенням про відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Новомосковської міської ради основні завдання та функції відділу.

З протоколу № 2 від 02 червня 2015 року засідання комісії з службової перевірки, вбачається, що комісія дійшла висновку, щ начальником відділу міст обування та архітектури ОСОБА_3 при наданні висновків № 26 від 12 лютого 2015 року та № 38 від 19 березня 2015 року не було враховано п. 6 ст. 186-1 ЗК України та не зазначено, що з 01 січня 2015 року вступила в дію норма частин 3,4 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо заборони надання земельної ділянки в разі відсутності плану зонування та детального плану території. А також прийнято до уваги зауваження начальника відділу містобування і архітектури ОСОБА_3, а саме: юридичне управління здійснює юридичну експертизу проектів актів та перевіряє їх на відповідність чинному законодавству при поданні їх для прийняття на підпис уповноважених осіб, погоджує їх за наявності віз керівників відповідних виконавчих органів ради або осіб, які їх заміщують. У разі невідповідності проекту акта чинному законодавству, та, якщо внесені до нього управлінням зауваження не враховано, управління не візуючи проект акта, подає письмовий висновок з пропозиціями щодо незаконного вирішення відповідного питання для прийняття остаточного рішення уповноваженим органом.

Аналізуючи вищевикладене, в судовому засіданні не встановлено факту невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо звільнення ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпП України. А тому суд доходить висновку, що при звільненні ОСОБА_3 відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно до положень ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У відповідності до Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок N 100).

Відповідно до ч. 1 Розділу І Порядку № 100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, виплати вихідної допомоги (п. є), вимушеного прогулу (п. з), інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п. л).

Суд дійшов висновку, що положення Порядку № 100 підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ч. 2 Розділу ІІ Порядку N 100, яка встановлює період, за яким обчислюється середня заробітна плата, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до ч. 5 Розділу ІV зазначеного Порядку N 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно довідки № 23 від 27 липня 2015 року, виконавчого комітету Новомосковської міської ради ОСОБА_3, працювала у виконавчому комітету Новомосковської міської ради на посаді начальника відділу міст обування та архітектури головного архітектора, її середньоденний заробіток складав 158,74 грн.

Статтею 162 КАС України встановлено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_3, необхідності скасування розпорядження міського голови м.Новомосковська ОСОБА_4 № 339-квід 20 липня 2015 року, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі (57 днів * 158,74) 9048, 18 гривень (сума зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів).

Підстав для задоволення прохання представника позивача допустити до негайного виконання постанову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за 2 місяці немає.

Судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7-12, 69, 70, 71, 104, 112, 136, 158-159, 161-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Міського голови м.Новомосковська Дніпропетровської області ОСОБА_4, Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним розпорядження міського голови про звільнення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м.Новомосковська ОСОБА_4 за № 339-к від 20 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу містобудування та архітектури-головного архітектора виконавчого комітету Новомосковської міської ради 20 липня 2015 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника відділу містобудування та архітектури-головного архітектора виконавчого комітету Новомосковської міської ради.

Стягнути з виконавчого комітету Новомосковської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9048 (девять тисяч сорок вісім) гривень 18 копійок (сума зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів).

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанову суду допустити до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за 1 місяць в розмірі 3333,54 грн. (сума зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя І.Г. Дубовенко