Справа № 822/3012/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/52993/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної інспекції України з контролю за цінами на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі № 822/3012/14 за позовом комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" до Державної інспекції України з контролю за цінами, третя особа: виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради, про визнання протиправними і скасування припису та рішення, -

в с т а н о в и л а:

Комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" звернулося в суд з позовом до Державної інспекції України з контролю за цінами, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис № 85 від 10.06.2014 року та рішення № 119 від 10.06.2014 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі проведеної перевірки відповідачем винесено оскаржувані рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін та припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, які, на думку позивача, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, винесені з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано припис № 85 від 10.06.2014 року; визнано протиправним та скасовано рішення № 119 від 10.06.2014 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Державна інспекція України з контролю за цінами звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі наказу №243-14 від 30.04.2014 року та направлення на перевірку №207 від 30.04.2014 року Державною інспекцією України з контролю за цінами проведено перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал", за результатами якої складено акт №186 від 02.06.2014 року.

В ході перевірки встановлено, що Старокостянтинівським комунальним підприємством "Водоканал" при наданні житлово-комунальних послуг в результаті завищення структури собівартості тарифу на послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення, що є складовою структури тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.01.2011 року по 30.04.2014 року зайво нараховано суму 327118,77 грн., у тому числі за період з 01.05.2013 року по 30.04.2014 року з урахуванням сплати - 89008,06 грн., чим порушено вимоги: статті 13, підпункту 1 пункту 1 статті 21, пункту 2 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; статті 138 Податкового кодексу України, пункту 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869; пункту 1.2.12 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року №150 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд"; наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 року №59 "Типові норми часу та норми обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих утримання житлового фонду".

10 червня 2014 року Державною інспекцією України з контролю за цінами винесено припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін №85 із наступними вимогами: усунути порушення вимог законодавства при застосуванні тарифів на послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення; провести перерахунки із споживачами за період з 01.01.2011 року по 30.04.2014 року в сумі 327118,77 грн.; зарахувати до державного бюджету штраф у сумі 89008,06 грн.

Також, 10.06.2014 року відповідачем відносно позивача винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій та пені №119, яким вирішено: вилучити у Старокостянтинівського комунального підприємства "Водоканал" в дохід державного бюджету штраф в сумі 89008,06 грн.; зобов'язано Старокостянтинівське комунальне підприємство "Водоканал" повернути споживачам необґрунтовано отриману виручку в період з 01.01.2011 року по 30.04.2014 року в сумі 89008,06 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач прийняв оскаржувані рішення без урахування всіх обставин справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Відповідно до частини десятої статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Пунктом 7 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", визначено, що у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних із провадженням ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, з причин, які не залежать від ліцензіата, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

Відповідно до статті 13, підпункту 1 пункту 1 статті 21, пункту 2 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869, визначено, що річні плани ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складаються на підставі фактичних за останні п'ять років та прогнозованих обсягів виробництва і споживання теплової енергії з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема: зміни обсягів виробництва, транспортування, постачання теплової енергії в результаті економічного розвитку населеного пункту; здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби і втрат теплової енергії у процесі її виробництва, транспортування та постачання; удосконалення технологічних процесів виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни амортизованих мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій, оснащення приладами обліку обсягів виробництва, транспортування та споживання теплової енергії; підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв'язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, за результатами перевірки встановлено та відображено в акті, що КП "Водоканал" всупереч вимогам статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради КП "Водоканал" визначено виконавцем робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових інженерних мереж водопостачання та водовідведення".

Так, рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за №471 від 25.09.2008 року встановлено з 01.10.2008 року розмір плати за технічне обслуговування внутрішньо будинкових інженерних мереж водопостачання та водовідведення, яке здійснюється Старокостянтинівським комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" у розмірі 0,154 грн. (при рентабельності 0%) з ПДВ за 1 м. кв. з загальної площі житла.

Разом з цим, рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за №68 від 11.02.2010 року вирішено Старокостянтинівському комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Водоканал" провести перерахунки вартості наданих послуг по технічному обслуговуванню внутрішньо будинкових інженерних мереж водопостачання та водовідведення громадянам, які мають право на пільги та субсидії з віднесенням їх на результати фінансової діяльності. Вказане рішення виконкому є чинним.

Крім того, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, загальним принципом юридичної відповідальності є вина в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. Закон не передбачає відповідальності за дії іншої особи, а тому виконання позивачем рішення виконкому не є порушенням законодавства, а тому не може бути підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Всупереч наведеній нормі згідно припису Державної інспекції України з контролю за цінами № 85 від 10.06.2014 року позивача зобов'язано, зокрема, зарахувати до державного бюджету штраф у сумі 89008,06 грн., тобто оскаржуваним приписом застосовано до позивача штрафні санкції, що є неприпустимим.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції України з контролю за цінами залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: :