Справа № 824/2302/15-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/2302/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Хотинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У поданому до суду позові ОСОБА_3 просить суд визнати протиправним та скасувати прийняте відносно неї Хотинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області (Кельменецьке відділення) податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16 червня 2015 року №2628-17.

В обґрунтування позову вказано, що оскаржуваним рішенням визнано позивачу суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 18749,99 грн. На думку позивача, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16 червня 2015 року №2628-17 є протиправним, оскільки належний ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль Mercedes-Benz S320, 2003 року виготовлення, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов WDB2200251А322311, не є обєктом оподаткування згідно статті 267 Податкового кодексу України.

Від відповідача до суду надішли заперечення проти позову у письмовій формі, в яких він просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому зазначає, що належний позивачу автомобіль Mercedes-Benz S320 є обєктом оподаткування відповідно до вимог статті 267 Податкового кодексу України, оскільки з моменту реєстрації його в Україні за позивачем він використовується до 5 років. Вказує про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ012400 ВРЕВ для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 з 09 серпня 2013 року є власником транспортного засобу Mercedes-Benz S320, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDB2200251А322311, обєм двигуна 3200 куб.см.

16 червня 2015 року Хотинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області (Кельменецьке відділення) прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №2628-17, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 18749,99 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням субєкта владних повноважень, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Як вбачається з обставин справи, оскаржуваним рішенням контролюючого органу зобовязано позивача сплатити транспортний податок. Проте останній вказував, що належний йому легковий автомобіль не є обєктом оподаткування транспортним податком.

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що субєктами транспортного податку є: 1) фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі; 2) юридичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі; 3) фізичні та юридичні особи - нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі. Обєктом же оподаткування є легкові автомобілі, які як використовувалися до 5 років, так і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно підпункту 14.1.251 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

При цьому підпунктом 14.1.124. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач фізична особа з 09 серпня 2013 року є власником легкового автомобіля Mercedes-Benz S320, 2003 року випуску, обєм циліндрів двигуна якого 3200 куб.см., тобто понад 3000 куб.см.

Згідно довідки №543 від 01 вересня 2015 року, виданої Центром надання послуг пов'язаних з використанням транспортних засобів для обслуговування міста Чернівці, та довідки Центру надання послуг пов'язаних з використанням транспортних засобів для обслуговування Кельменецького та Сокирянського районів при УДАІ УМВС в Чернівецькій області від 19 червня 2015 року, зазначений вище автомобіль був вперше зареєстрований на території України 09 жовтня 2010 року в Волинській області в м. Луцьк.

В повідомленні Волинської митниці Державної фіскальної служби України за вихідним №5931/03-70-20 від 09 вересня 2015 року вказано, що згідно наявних баз даних кузов до легкового автомобіля Mercedes-Benz, номер кузова WDB2200251А322311, було оформлено 23 вересня 2010 року за ВМД №201000009/2010/205688.

В матеріалах справи також містяться товаросупровідні документи, що стали підставою для митного оформлення зазначеного автомобіля (Висновок спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів від 05 жовтня 2010 року №003/6, ОСОБА_1 приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ №103948 від 29 вересня 2010 року, Довідка рахунок серії КІМ №180010, митна декларація від 23 вересня 2010 року).

В довідці ТОВ «СМ Автодім» №31 від 09 вересня 2015 року зазначено, що автомобіль з номером кузова WDB2200251А322311 виготовлений 01 жовтня 2002 року, перша постановка на облік - 12 грудня 2002 року; автомобіль обслуговувався у Франції і останній ремонт проводився 21 листопада 2006 року на пробігу 233403 км.

Таким чином, судом встановлено, що належний позивачу легковий автомобіль з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. як станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення (16 червня 2015 року), так станом і на дату, з якої законодавцем покладено обовязок із сплати транспортного податку (01 січня 2015 року), використовувався понад 5 років.

Відтак, указаний вище легковий автомобіль не є обєктом оподаткування в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, а тому позивач в такому випадку не повинен сплачувати транспортний податок.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду даної справи відповідач субєкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

Твердження відповідача, надані в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення, про те, що при визначенні обєкта оподаткування транспортним податком час використання легкового автомобіля необхідно рахувати з дати його реєстрації в Україні, на переконання суду, є помилковими, оскільки такі не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними вище положеннями підпункту 14.1.251 пункту 14.1. статті 14, підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого Хотинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області (Кельменецьке відділення) податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 16 червня 2015 року №2628-17 та про наявність підстав для його скасування.

Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи даний спір на користь платника податку суд також виходить з того, що податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

Відповідно ж до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім цього, частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV передбачено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні від 14 січня 2011 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обовязків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд вважає, що в даному випадку існують, крім зазначених вище, підстави для прийняття рішення на користь платника податку.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то позивачу необхідно повернути судовий збір, сплачений ним за подання позову згідно квитанції від 22 вересня 2015 року у розмірі 487,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 8, 69, 70, 71, 86, 94, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Хотинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області (Кельменецьке відділення) податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 16 червня 2015 року №2628-17.

Стягнути з Хотинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судові витрати, що складаються з судового збору, у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп., сплачені згідно квитанції від 22 вересня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 15 жовтня 2015 року.