Справа № 815/4849/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4849/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

При секретарі Гаврилюк І.С.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів),-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати неправомірними дії Одеської митниці ДФС з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Одеська митниця ДФС зобов'язана перевіряти та контролювати правильності обчислення декларантом митної вартості товару. При цьому, на думку ТОВ «ІПГ «Майстер», законодавство не містить підстав звільнення митниці від виконання означеного обов'язку у випадку подання Товариством митної декларації із самостійно обраним методом визначення митної вартості товару.

Відповідач - Одеська митниця ДФС з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (вхід.№21931/15 від 04.09.2015р.), наголошуючи, зокрема, що позивачем - ТОВ «ІПГ «Майстер» 05.06.2015р. до Одеської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію №500060804/2015/000772, у якій декларантом самостійно визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів з рівнем митної вартості 2,05 дол. США за кг. нетто. При цьому, відповідач наголошує, що рішення щодо коригування митної вартості товару, за поданою ТОВ «ІПГ «Майстер» електронною митною декларацією від 05.06.2015р. №500060804/2015/000772, митним органом не приймалось.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до суду надійшла заява (вхід.№25190/15 від 07.10.2015р.) про розгляд справи за відсутності представника Товариства, а також з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи митного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 17.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» (Покупець) та КП «CARTNORD» (Продавець), укладено Контракт №18/14, згідно з п.1.1 якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити мішки паперові відповідно до додатків та умов, передбачених в додатках, котрі є невід'ємною частиною даного контракту, які не підлягають зміні протягом усього часу їх дії без додаткової угоди обох сторін, якщо інше не обумовлено в контракті.

Так, судом з'ясовано, що відповідно до інвойсу №501 від 04.06.2015р., на виконання умов Контракту №18/14 від 17.03.2014р. КП «CARTNORD» (Продавець), поставило на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» (Покупець) мішки паперові з плівкою.

З метою здійснення митного оформлення вищеокресленого товару, позивачем - ТОВ «ІПГ «Майстер» 05.06.2015р. до Одеської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію №500060804/2015/000772, у якій декларантом самостійно визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів з рівнем митної вартості 2,05 дол. США за кг. нетто.

Не погоджуючись із порядком проведення Одеською митницею ДФС митного оформлення за зазначеною декларантом у електронній митній декларації №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. митною вартістю товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, ТОВ «ІПГ «Майстер» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ТОВ «ІПГ «Майстер» про визнання неправомірними дії Одеської митниці ДФС з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), є безпідставними та необґрунтованими, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до пункту 23 частини1 статті 4 якого митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 означеного Кодексу митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 50 Митного кодексу України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.ч.2,4,8 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Згідно з ч.ч.6,7 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Зокрема, як встановлено судом та зазначено вище, з метою здійснення митного оформлення товару, позивачем - ТОВ «ІПГ «Майстер» 05.06.2015р. до Одеської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію №500060804/2015/000772, у якій декларантом самостійно визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів з рівнем митної вартості 2,05 дол. США за кг. нетто.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17, ч.1 ст.2, ст.104 КАС України судовому захисту в порядку адміністративного судочинства підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, натомість обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Зокрема, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку, а тому дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, а по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що у правовідносинах між митним органом та декларантом право останнього є порушеним, зокрема, у випадку письмової відмови митниці у митному оформленні товару за ціною, вказаною позивачем, та самостійного визначення митної вартості товару. Водночас, у даному випадку ТОВ «ІПГ «Майстер» у електронній митній декларації від 05.06.2015р. №500060804/2015/000772 самостійно визначено митну вартість товару за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

В разі добровільного внесення декларантом даних до ВМД заявник не може посилатися на порушення свого права, оскільки оскарження дій митного органу з мотивів, які ґрунтуються на припущеннях про можливість порушення права, є безпідставним.

Між тим, судом встановлено, що Одеською митницею ДФС рішення щодо коригування митної вартості товару, за поданою ТОВ «ІПГ «Майстер» електронною митною декларацією від 05.06.2015р. №500060804/2015/000772, не приймалось.

Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України у відповідних Рішеннях від 05.02.2013р. по справі №К/9991/76160/11, від 02.10.2014р. по справі № К/800/22324/14, від 20.05.2015р. по справі № К/800/15982/15, від 11.06.2015р. по справі №К/800/19342/15.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер», та визнання неправомірними дій Одеської митниці ДФС з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного митного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці ДФС про визнання неправомірними дій з митного оформлення та визнання митної вартості товарів за МД №500060804/2015/000772 від 05.06.2015р. визначеної за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.