Справа № 2а-12609/11/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 вересня 2011 року № 2а-12609/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шейко Т.І., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Прокуратура Київської області Начальник відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті ОСОБА_2 Слідчий транспортної прокуратури відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті ОСОБА_3
про визнання дій протиправними
встановила:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Відповідачів, в якому просить:

- Визнати протиправними дії слідчого транспортної прокуратури ОСОБА_3 відносно позивача під час проведення допиту в якості свідка 30.08.2011 року;

- Визнати протиправною бездіяльність начальника відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті ОСОБА_2, під час проведення допиту позивача в якості свідка 30.08.2011 року, слідчим транспортної прокуратури ОСОБА_3;

- Визнати протокол допиту ОСОБА_1 в якості свідка від 30.08.2011 року, що складений слідчим транспортної прокуратури ОСОБА_3, не чинним та скасувати, оскільки останній був підписаний позивачем під психологічним тиском.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас слід звернути увагу на те, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 3 Кримінально-процесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При проваджені в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден не винний не був покараний.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою, слідчим, органом дізнання під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочин та їх розгляду регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд встановив, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний предмет спору вирішується в порядку кримінально-процесуального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

ухвалила:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2.Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі з позовними матеріалами направити позивачу.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву в порядку, визначеному ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко