Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/62571/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Головчук С.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами управління Пенсійного фонду України в Костянтинівському районі Донецької області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Костянтинівка Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Костянтинівському районі Донецької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Костянтинівка Донецької області про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року управління Пенсійного фонду України в Костянтинівському районі Донецької області звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому просило зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Костянтинівка Донецької області прийняти до відшкодування не прийняті до заліку суми витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та суми державної адресної допомоги за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2011 року на суму 76 526,90 грн., з яких 7 529, 66 грн. - пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5; 68 997,24 грн. - державна адресна допомога, та стягнути зазначені суми понесених витрат.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: стягнуто витрати на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2011 року в сумі 7 529,66 грн.

У касаційній скарзі позивач просив суд скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач у касаційній скарзі просив скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що управління Пенсійного фонду України в Костянтинівському районі Донецької області направило на адресу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Костянтинівка Донецької області акти щомісячної звірки особових справ пенсіонерів, які мають право на отримання пенсії у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, за період з 01 листопада 2010 року по 01 квітня 2011 року.

Відповідач відмовився прийняти до відшкодування витрати на суму 76 526,90 грн., з яких: 7 529,66 грн. - витрати на виплату пенсії по інвалідності особам, які отримали каліцтво внаслідок нещасних випадків на виробництві або професійного захворювання на території республік колишнього СРСР; 68 997,24 грн. - витрати на виплату державної адресної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову окружний суд виходив з того, що законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку державної адресної допомоги. Також виходив з того, що відшкодування витрат Пенсійному фонду з виплати і доставки пенсій передбачено на централізованому рівні, тому вимоги в частині стягнення коштів саме з відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов у частині стягнення витрат з виплати та доставки пенсії особам, які отримали каліцтво за межами України, апеляційний суд виходив з того, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, котра стала інвалідом внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, є Фонд соціального страхування, тому він має відшкодовувати витрати в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Оскільки пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене у частині другій статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якою визначено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 зазначеної Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що витрати, понесені органами Пенсійного фонду України у зв'язку із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності від трудового каліцтва (у тому числі й пенсій особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР та пенсій по втраті годувальника), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема у постановах від 12 листопада 2013 року по справі №21-394а13 та від 31 березня 2015 року по справі №21-2а15.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування витрат на виплату адресної допомоги апеляційний суд дійшов також обґрунтованого висновку, що щомісячна державна адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення» відсутня у передбаченому статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, тому Фонд не може нести витрати на її виплату та доставку. Таким чином судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині є правомірним.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 06 червня 2011 року (справа №21-57а11), від 20 червня 2011 року (справи №21-59а11, №21-118а11), від 20 лютого 2012 року (справа № 21-462а11) та від 12 червня 2012 року (справа № 21-165а12).

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги управління Пенсійного фонду України в Костянтинівському районі Донецької області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Костянтинівка Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ С.В. Головчук /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/