Справа № 817/1833/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/65780/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014р. у справі № 817/1833/14 за позовом ОСОБА_4 до Управління Держземагентства у м.Рівне Рівненської області, треті особи: Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця", ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом про визнання незаконними дій щодо відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 і проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0443 га в оренду для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та зобов'язання погодити вказані проекти.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою Рівненського міського суду від 4 грудня 2006 року Рівненську міську раду було зобов'язано надати дозвіл позивачам на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1443 га. для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, а постановою від 12 травня 2008 року скасовано п.15 рішення Рівненської міської Ради №1001 від 21 серпня 2007 року та зобов'язано Рівненську міську Раду підготувати та вчинити усі необхідні дії для оформлення та безоплатної передачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,1443 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. 12.03.2014 року ПП ЕКФ "Приватна Справа" були розроблені проекти землеустрою. Дані проекти були подані відповідачу, який у їх погодженні відмовив з покликанням на відсутність нотаріально засвідченої згоди землекористувача - Рівненського відділку Львівської залізниці на вилучення земельної ділянки та на відсутність погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та користувачами. На думку позивача така відмова є незаконною, оскільки Рівненський відділок Львівської залізниці не є окремою юридичною особою і ніколи не був користувачем вказаної земельної ділянки.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014р. постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2014р. скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Держземагенства у м. Рівне Рівненської області щодо відмови в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0443 га в оренду для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1. Зобов'язано Управління Держземагенства у м.Рівне Рівненської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0443 га в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

На постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014р. надійшла касаційна скарга Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Рівненського міського суду від 04.12.2006 року у справі №2-6806/06 Рівненську міську раду зобов'язано надати дозвіл для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1443 гектара для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

21.08.2007 року Рівненська міська рада прийняла рішення №1001, пунктом 15 якого відмовила в наданні згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1443 кв. м. на АДРЕСА_1 з числа земель відділку Львівської залізниці для передачі безоплатно в приватну власність громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку з відсутністю згоди на це землевласника.

Постановою Рівненського міського суду від 12.05.2008 року у справі № 2а-993/07 визнано протиправними дії Рівненської міської ради та скасовано пункт 15 рішення Рівненської міської ради №1001 від 21 серпня 2007 року, зобов'язано Рівненську міську раду підготувати та вчинити всі необхідні дії для оформлення та безоплатної передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,1443 га. з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

06.11.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Рівненської міської ради з письмовим клопотанням про передачу їм у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,1443 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, зазначивши в клопотанні,що вони не заперечують проти того, щоб земельна ділянка площею 0,10 га була передана у спільну сумісну власність, а земельна ділянка площею 0,0443 га, яка межує з даною, - в довгострокову оренду. Оскільки Рівненська міська рада у місячний термін не надала ні відмови, ні згоди на дане клопотання, 09.12.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до ПП ЕКФ "Приватна Справа" із заявами про виготовлення проекту землеустрою.

ПП ЕКФ "Приватна справа" виготовило проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0443 га в оренду для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Геодезичний план земельних ділянок погоджений Управлінням містобудування та архітектури та Управлінням Держземагенства у м.Рівному, а сам проект - лише Управлінням містобудування та архітектури.

12.03.2014 року ПП ЕКФ "Приватна Справа" подало проекти землеустрою в Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області на погодження.

Однак, Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області надано висновок №03-310 від 17.03.2014 року про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рахунок земель житлової та громадської забудови, які обліковуються за Рівненським відділком Львівської залізниці та висновок №03-311 від 17.03.2014 року про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, які обліковуються за Рівненським відділком Львівської залізниці.

Причиною відмови зазначено порушення вимог статті 50 Закону України "Про землеустрій", яке полягає у відсутності нотаріально засвідченої згоди землекористувача - Рівненського відділку Львівської залізниці на вилучення земельної ділянки та вимог статті 198 Земельного кодексу України, яке полягає у відсутності погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що землекористувачем земельної ділянки площею 0,22 га на АДРЕСА_1 є Рівненський відділок Львівської залізниці.

Натомість суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги вмотивував свої висновки тим, що Рівненський відділок Львівської залізниці, який на даний час входить до складу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", як відокремлений підрозділ, що має назву Рівненська дирекція залізничних перевезень не є землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому позивач не повинен погоджувати з ним межі земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 8 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Відповідно до вимог частин п'ятої - сьомої цієї статті, вказаний орган зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. При цьому, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, крім іншого, включають письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом апеляційної інстанції згідно довідки з державної статистичної звітності (форми 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями спірна земельна ділянка обліковується за Рівненським відділком Львівської залізниці. Вказаний термін вжито і в довідці про кількісну характеристику земельної ділянки Управління Держкомзему у м. Рівному.

Між тим, термін обліковується не ототожнюється з користуванням на правових підставах.

Як вбачається із тексту рішення Виконавчого комітету Ровенської міської ради народних депутатів №218 від 20.06.1979 року Ровенському відділку Львівської залізниці відведено земельну ділянку площею 0,22 га для будівництва центрального поста диспетчерської централізації. Пунктом 3 вказаного рішення зобов'язано Ровенський відділок Львівської залізниці знести комунальні житлові будинки по АДРЕСА_1 в зв'язку із будівництвом диспетчерського поета Рівненського відділу Львівської залізниці.

Відповідно ст. 20 Земельною кодексу Української РСР 1970 р. (у редакції 1977 р. яка діяла па моменту прийняття рішення) право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. При цьому ст. 22 Земельного кодексу Української РСР 1970 р. (у відповідній редакції) Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Як вбачається із матеріалів справи, документу, в розумінні Земельного кодексу Української РСР 1970р., який свідчить про наявне право землекористування спірною земельною ділянкою, а також її відведення землекористувачеві в натурі у Рівненського відділку Львівської залізниці не має.

Крім того, згідно ст. 35 Земельного кодексу Української РСР 1970 р. (у редакції 1977 р.) право підприємств, організацій і установ на користування наданою їм землею підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках: 1) відпадання потреби в земельній ділянці; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) ліквідації підприємства, організації або установи; 4) виникнення потреби вилучення земельної ділянки для інших державних або громадських потреб; 5) неосвоєння протягом двох років підряд наданої земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що жодних заходів по цільовому використанню Рівненським відділом Львівської залізниці земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, не здійснювалось.

Згідно ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Між тим, судом апеляційної інстанції було встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 є 4 квартири: квартира №3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого в порядку приватизації державного житлового фонду; квартири №1 та №4 - ОСОБА_4, а квартира №2 - ОСОБА_5 на підставі цивільно-правових угод. Отже набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є підставою для припинення користування земельною ділянкою Рівненським відділком Львівської залізниці.

Згідно листа Рівненської дирекції Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» за вих. № ДНКМ-3/0269 віл 08.10.2013р. остання зверталася із проханням на отримання дозволу щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. При цьому, за результатами розгляду такого листа, Управлінням земельних відносин Виконкому Рівненської міської ради було залишено вказане звернення без розгляду, що підтверджується листом №01-12/691 від 05.12.2013р.

Крім того, 23.06.2015 року рішенням Рівненської міської ради №5403 було скасовано пункти 1.1 та 3 рішення Виконавчого комітету Ровенської міської Ради народних депутатів від 20.06.1979р. № 218, про передачу в користування для Рівненського відділу Львівської залізниці земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, як такі, що не виконані.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно висновку, що Рівненська дирекція залізничних перевезень не є землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому позивач не повинен погоджувати з ним межі земельної ділянки. Земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Згідно акту обстеження і погодження меж земельної ділянки межі погоджено начальником управління земельних відносин Рівненського міськвиконкому. Отже, як наслідок відмова у погодженні проекту землеустрою відповідачем є протиправною.

Посилання скаржника на те, що у справах № 2а-993/07 та № 2-6806/06 суди вирішили питання про права та інтереси ДТГО «Львівська залізниця» без залучення останнього до участі у справі, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вирішення справ № 2а-993/07 та № 2-6806/06 жодним чином не впливає на вирішення даної справи щодо правомірності дій Управління Держземагентства у м.Рівне Рівненської області.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до визначення поняття землеустрій згідно зі статтею 181 ЗК України - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних утворень, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Згідно з ст. 182 ЗК України мета землеустрою полягає в забезпеченні раціонального використання та охорони земель, створенні сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів.

Проект відведення земельної ділянки є одним із видів технічної документації із землеустрою, який є складовою змісту землеустрою (стаття 184 ЗК).

Отже погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є юридичним фактом з яким закон пов'язує виникнення права власності, а Держземагентство, у даному випадку, в силу приписів ст.ст. 3, 17 КАС України, виступає виключно як суб'єкт владних повноважень.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: