Справа № 2а-6931/08/1370
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 р. Справа № 79173/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :
судді-доповідача Богаченка С.І.,
суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання Барана П.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про бездіяльність, зобов`язання до вчинення дій щодо перерахунку та виплати пенсії,-
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 25.11.2008 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відшкодування матеріальної шкоди, завдану неправомірними діями та бездіяльністю пенсійного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 за несвоєчасне перерахування пенсії за минулий період часу, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, нарахованого з додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців з тієї ж дати, з якої підвищено грошове забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, на підставі чинного законодавства; визнання неправомірними дії відповідача по справі, щодо відмови провести перерахунок пенсії і виплати заборгованості по ній за минулий період часу з тієї ж дати, з якої підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців; зобов`язання відповідача по справі виплатити недонараховану суму пенсії з додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням: процентної щомісячної надбавки за таємність у розмірі 15% від посадового окладу - 01 квітня 1995 року по 31 грудня 2005 року включно, на підставі наказу Міністра оборони України № 50 від 06.03.1995 року; щомісячної премії у розмірі 33% від усіх нарахувань грошового забезпечення військовослужбовців - з 01 серпня 1995 року по 31 грудня 2005 року включно, введеної указом Президента України № 615/95 від 14.07.1995 року «Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил-України»; процентної щомісячної надбавки в розмірі 40% від посадового окладу - з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року включно, на підставі указу Президента України № 847/1999 від 14.07.1999 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» та постанови Кабінету Міністрів України № 1695 від 15.09.1999 року; щомісячної надбавки в розмірі 100% від посадового окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислугу років на офіцерських посадах - з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2005 року включно, введеної в дію з 01.01.2003 року на підставі указу Президента України № 173 від 23.02.2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» процентної щомісячної надбавки за безперервну службу при вислузі до 20 років - 50% від посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років на офіцерських посадах, 100% щомісячної надбавки, щомісячної надбавки за таємність та щомісячної надбавки за класність з 01 травня 2003 року, на підставі указу Президента України №389 від 05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2009 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що премії не є додатковим видом грошового забезпечення, а нормативні акти, які вводили її в дію, не передбачали включення останньої до грошової суми, з якої здійснюється нарахування пенсії.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задоволити адміністративний позов.
В жовтні 2011 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли на адаксе суду клопотання про закриття провадження у справі №79173/09 у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 .
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наказом по особовому складу № 02 - пм від 26 січня 1994 року, у відповідності до Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами Збройних Сил України, старший прапорщик ОСОБА_1 звільнений в запас з військової служби згідно з пунктом 46 підпункту «Б» - за віком, та на підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 24 від 03 лютого 1994 року - виключений зі списків особового складу військової частини, знятий зі всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік.
Позивач - ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим управлінням соціального забезпечення Залізничного району м. Львова.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 , виданого Львівським обласним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до положень ст. 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» при обчисленні пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом б постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» передбачено, що пенсії особам зазначеної категорії військовослужбовців обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачується їм на день звільнення з військової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 452 «Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців», якою затверджені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, премія, що виплачується військовослужбовцям, не віднесена до додаткових видів грошового забезпечення.
Зазначене преміювання військовослужбовців було запроваджене на підставі Указу Президента України від 14 липня 1995 року № 615/95 «Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» та іншими указами президента, а також здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 вересня 1999 року № 1695. Проте наведеними нормативними актами не визначено, що ці премії віднесені до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців і що вони підлягають врахуванню при визначенні суми грошового забезпечення, з якої обчислюється пенсія.
Оскільки премія в розмірі 33,3 % не віднесена до додаткових видів грошового забезпечення, вона не могла бути врахована позивачу при нарахуванні пенсії.
Що стосується інших надбавок, про врахування яких просив позивач по справі, то щомісячні надбавки військовослужбовцям, встановлені з 1 вересня 1999 року Указом Президента України від 14 липня 1999року № 847 «Про додаткові заходи щодо упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» в розмірі до 40 % посадового окладу, Указом Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців» у розмірі 100 %, Указом Президента України від 5 травня 2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за безперервну службу» у розмірі до 90 % не є підвищенням грошового забезпечення, з якого позивачу нарахована пенсія, а новими видами грошового забезпечення, яких позивач під час його служби в Збройних Силах України не отримував, а тому ці надбавки не могли бути враховані позивачу при перерахунку пенсії.
Крім цього, зазначеними указами не передбачено перерахунку пенсій військовослужбовцям у зв`язку із запровадженням цих надбавок.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 15 квітня 2005 року «Про окремі питання застосування судами законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» для правильного застосування норм законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців надано роз`яснення про те, що законодавством з питань пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року, не передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку із запровадженням після звільнення військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яких вони не отримували під час проходження служби, а також премій.
З 1 січня 2005 року позивачу були здійснені відповідні перерахунки пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15.06.2004 №1769-ІV, яким встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» мають право на перерахунок пенсії з урахуванням положень цього Закону та виплату 50% перерахованої пенсії з січня 2005 року, а з січня 2006 року 100% перерахованої пенсії. Закон України «Про внесення змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15.06.2004 №1769-ІV, який набув чинності 1 січня 2005р., не має зворотної сили, тому вимоги щодо перерахунку пенсії з урахуванням запроваджених після звільнення зі служби нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за минулий час, тобто до 1 січня 2005 р., задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції правильно встановив, що при звільненні з дійсної військової служби за віком позивачу по справі призначена пенсія у відповідності з вимогами чинного на той період законодавства.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанцій правильно виходив з того, що оскільки вказана доплата носить необов`язковий характер, керівники державних органів можуть встановлювати (тобто мають право) збільшені посадові оклади, надбавки, премії, матеріальні допомоги.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду поступило клопотання від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі №79173/09 у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 відповідно до п.5 ч.1 ст.157 КАС України. Із долученої до вказаного клопотання копії витягу з міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 28 жовтня 2009 року вбачається, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер актового запису про смерть №5685.
Враховуючи вищенаведене та те, що дані правовідносини не допускають правонаступництво, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2009 року у справі №2а-6931/08 слід залишити без змін, а провадження у справі закрити.
Керуючись п.5 ч.1 ст.157, ст. ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст.200, ст. 203, ст. 205, ст.206 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2009 року у справі №2а-6931/08 визнати нечинною, та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про бездіяльність, зобов`язання до вчинення дій щодо перерахунку та виплати пенсії - закрити.
Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий С.І. Богаченко

Суддя В.М. Багрій

Суддя Б.М. Старунський

Повний текст виготовлений 17.10.2011 року.