Справа № 818/2107/15
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р.Справа № 818/2107/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. по справі № 818/2107/15

за позовом Приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2015 року, Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу в м. Суми (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач) , в якому просить, після уточнення, скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 року №/18459 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21 473,86 грн; скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 року №/18461 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510,00 грн; скасувати вимогу від 12.05.2015 року №001555701/18411 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнобов»язкове державне соціальне страхування в сумі 46 356,80 грн; скасувати рішення від 12.05.2015 року №/18418 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску в розмірі 4 635,68 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №/18459 від 12.05.2014 року в частині збільшення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21473,86 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №/18461 від 12.05.2014 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510,00 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача №/1841 від 12.05.2015 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування в сумі 46 356,80 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача №/18418 від 12.05.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску в розмірі 4 635,68 грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції від 29 липня 2015 року скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на позивач є приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу.

Працівниками відповідача здійснена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що складений акт №761/18-19-17-03-19//75.

Порушення виявлені під час перевірки склали у порушенні позивачем п.178.3 ст.178 ПК України, що призвело до заниження чинного оподатковуваного доходу на суму 141 704,00 грн, та як наслідок, заниження чинного оподатковуваного доходу на суму 141 704,00 грн, та як наслідок заниження суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 24 089,67 грн; порушення п.2 ч.1 ст.7,п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску в розмірі 46 356,80 грн, а також порушення п.44.1, 44.3, п.44.5.п.44.6 ст.44,п.85.2 ст.85 ПК України в зв'язку з ненаданням платником податків в повному обсязі всіх первинних документів, що належать до предмета перевірки.

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення №/18459 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21 473,86 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 року №/18461 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510,00 грн; вимогу від 12.05.2015 року №001555701/18411 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування в сумі 46 356,80 грн; рішення від 12.05.2015 року №/18418 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску в розмірі 4 635,68 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку те, що відповідач неправомірно врахував у складі витрат позивача за 2013 рік кошти в сумі 101 053,40 грн, сплачені за канцелярські приладдя, оскільки ці витрати документально підтверджені та пов'язані зі здійсненням нотаріальної діяльності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п.178.2, 178.3 ст.178 ПК України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.

На підставі п.п.178.6 ст.178 ПК України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Частинами 2, 8 статті 9 згаданого вище Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Пунктом 4.5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 року, встановлено, що обчислення сум єдиного внеску особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Податковим органом ставиться під сумнів правильність обчислення позивачем чистого річного доходу на 101 053,40 грн, сплачених за канцелярське приладдя кошів та 40 650,60 грн інших витрат не підтверджених документально.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що для осіб, що здійснюють незалежні професійну діяльність, базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб та єдиним соціальним внеском є різниця між сумою отриманого доходу та документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження професійної діяльності, за відповідний календарний рік.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач у 2013 році було отримано доходу в сумі 381 611,27 грн, та понесені витрати у зв'язку з професійною діяльністю - 202 740,40 грн; різниця між даними сумами у розмірі 178 870,87 грн - є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та єдиним соціальним внеском.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надані докази обґрунтованого віднесення до витрат коштів у сумі 101 053,40 грн. сплачені за канцелярські приладдя.

Так, до суду апеляційної інстанції позивачем надане письмове пояснення з роз'ясненням використання даного канцелярського приладдя у своїй професійній діяльності, а саме - на протязі 2013 року позивачем вчинено 2657 нотаріальних дій,із них - посвідчено договорів з нерухомого майна - 237 , інших договорів - 16, заповітів - 15, посвідчено довіреностей - 253, засвідчено копій документів - 1436, вчинено інших нотаріальних дій - 700.

Крім цього, позивачем зауважено, що за вчиненням нотаріальних дій до неї звернулось 2016 осіб.

Окрім цього, позивачем приведений розрахунок використання паперу для виготовлення копій паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, які в обов'язковому порядку виготовляються для осіб, які звернулись до приватного нотаріуса на виконання вимог статті 43 Закону України «Про нотаріат» .

Так, для виготовлення копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на одну особу витрачається не менше 5 аркушів (9 розвернутих сторінок паспорту та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера), за 2013 рік для виготовлення даних копій було витрачено 10080 аркушів паперу (2016х5) (на кожному листі дві копії документу), що становить більш ніж 20 пачок паперу по 500 аркушів, тобто 1680,00грн (84,00х20).

Позивачем також, зазначено про те, що у 2013 році вона сформувала 93 томи справ, переважна більшість яких має 250 аркушів. Тобто на формування архіву використано понад 46 пачок паперу, які складувались у архівні бокси та короби для архівних боксів на суму 25823,00 грн закупка яких здійснювались за накладними №№70, 69,32,33 ,25,28,27, відповідно на суми 1720грн, 2180 грн, 1515 грн, 2400 грн, 2975 грн, 2250 грн, 2800, 2550 грн, 625 грн, 1758 грн, 2250 грн, 2800 грн.

Крім цього, позивачем у письмових поясненнях звернуто увагу на те, що документи справ 2013 року (поточного на той час) року, строк передання до архіву яких не настав, тимчасово зберігаються у папках з кільцевими механізмами, папками з затискачами. Папками швидкозшивачах, папках з механізмом - 180 градусів, всі документи, які передаються до Реєстраційної служби також зберігаються у папках; копії всіх екземплярів посвідчених правочинів видаються особам, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії у папках, а довіреності та копії - у файлах, відповідно до поданих накладних №№ 68,69,34,31,30,29,28,26 на суму 25876,00 грн, із розрахунку 1860 грн, 2115,1880 грн, 930грн, 990 грн, 1125 грн, 200 грн, 1550 грн, 1256 грн, 1550 грн, 990 грн, 1175 грн, 2480 грн, 930 грн, 990 грн, 1860 грн, 2115 грн, 1880 грн.

Позивач у письмових поясненнях каже про те, що посвідчені нею правочини, пов'язані з нерухомим майном, за кількістю аркушів паперу, який використовується для їх посвідчення може суттєво відрізнятися один від одного, тобто може бути використано і до 100 аркушів і більше 600 аркушів на один договір (враховуючи екземпляри призначені для нотаріуса , реєстраційної служби та фінмоніторингу), тобто в середньому на посвідчення правочину, пов'язаного з нерухомим майном використовувалось біля 300 аркушів паперу, та для оформлення документування даних угод використано 142 пачки паперу (500 аркушів у кожній пачці) на загальну суму 11928 грн.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про не підтвердження позивачем витрат та неправильного розрахунку зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є необґрунтованими.

З приводу сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування. то колегія суддів зазначає наступне.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов»язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Пунктом 4 ч.1 ст.1 зазначеного вище Закону передбачено, що максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску є максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збільшення відповідачем за результатами перевірки суми оподатковуваного доходу, в тому числі на 40 650,60 грн, не може вплинути на розмір єдиного соціального внеску, який підлягає сплаті, оскільки розмір оподатковуваного доходу позивача перевищує максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.

Апеляційна скарга містить лише посилання на витяги з нормативних актів, які регулюють питання сплати єдиного внеску на загальнобов'язкове державне соціальне страхування, та не спростовують висновків суду.

З приводу застосування до позивача штрафу у розмірі 510 грн за ненадання на перевірку первинних документів бухгалтерського обліку, то колегія суддів зазначає наступне.

На підставі ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності. Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відокремлені підрозділи, які визначені платником окремого податку, повинні вести облік з такого податку за правилами, встановленими цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем до перевірки позивачем надані документи, що були перевірені працівниками відповідача.

Відповідачем за результатами здійсненої оцінки наданих документів зроблений висновок про ненадання всіх документів.

Так, сам акт перевірки не містить посилань на документи, які не були надані позивачем.

Колегія суддів, виходячи із викладеного дійшла до висновку про те, що позиція позивача щодо документального підтвердження понесених у 2013 році витрат саме у такий спосіб, зокрема, надання товарних чеків помилково була оцінена як ненадання документів на вимогу працівників відповідача.

Апеляційна скарга містить лише посилання на статтю 44 ПК України, та не спростовують висновків суду.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржувані рішення відповідача не відповідають даним критеріям оскільки прийняті та вчинені не на підставі,не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Відповідно ч.1до 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. по справі № 818/2107/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.