Справа № 2-а-437/10
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2010-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-437/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі - головуючого: судді МАСЛЕНИКОВА O.A.

при секретарі: Дяченко М.В.

розглянувші у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до

Державної екологічної інспекції в Одеській області

про

скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Кілійського районного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної.' відповідальності та пояснила, що 13 травня 2009 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову № 007606 про притягненню до адміністративної відповідальності та визнання ОСОБА_1 винною за статтею' 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 1700 гривень. Підставою для винесення вказаної постанови стало, як зазначено в її описовій частині «Допущення ОСОБА_1, як директором 'СІП «Корсар» використання земельної ділянки, площею 0,3 гектари не березі озера Сасик без правоустановчих документів, чим порушено положення, ст. ст. 125, 126 ОСОБА_4 кодексу

України, за що законодавством передбачену адміністративну відповідальність за ст. 53-1 КУпАП. На думку позивача, вказана постанова є незаконною, оскільки споруди на земельній ділянці, зазначені в прсюколі та постанові про адміністративне правопорушення, розміщені ще у 2002 році, а ЗУШП «Корсар» отримало на -іьоіч право власності лише у 2008 рот, в зв'язку з чим ОСОБА_1 просить суд поновити їй строк ла оскарження даної постанови, оскільки нею було попередньо направлено зазначений позов безпосередньо до Державно:- екологічної інспекції в Одеській області для подальшого направлення до суду, згідно вимог ст. 2Ьс К/пАп. однак вказаний позов до суду направлено не було, та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, сповіщений відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КАС України про час та місце розгляду справи, за викликом суду не прибув, клопотань про відкладення розгляду сипаю гуду не надав, в зв'язку з чим суд на підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України розглядає справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних доказів.

Дослідивши доведи позивача, викладені в позовній заяві, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на посаді ппоектерз Малою приватного підприємства «Корсар»;

- як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 29 квітня 11 .9 деожаЕним :чопоктором з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області ОСОБА_3?/ П.5. - директор

ГїїЧ «Корсар» ОСОБА_1 допустила використання земельної ділянки площею 0,3 гектари, на ОСОБА_5 д.-ера Сасик без правоустановчих документів, що є порушенням ст. ст. 125, .126 ОСОБА_4 кодексу Ухою ни м за яке

передбачено адміністративну відповідальність за ст. 53-1 КУпАП;

- на підставі вказаного протоколу 13 травня 2005 року державним інспектором з юн - аз к. ідидні о-^

природного середовища в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову .V ~ 6 6 п: : при: ясне я ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та визнання винною за статтею 53-1 Клієнту і країни про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді дтдаіу, рюмігсм :7ои ¦? ливень;

-як вбачається з технічного паспорту, складеного 26.10.200"? р. КП «Кілійсь ке ні: яз 11Н» споруди

приймального пункту, розміщеного в с. Приморське Кілійського району, узбережжя _ г--ю 1 з гик ::: ; у д г - а н_ у

-002 році;

згідно наданої в судоеє засідання позивачем копії рішення Кілійськсгс райгз ~уду .ю ¦ " - .

області - 09.01.2008 року по справі 2-436 за Малим приватним підприємством «Корсара яд: єн з о

власності на споруди приймального пункту, розміщеного в с. Приморське Кілійськстт рзйюу, узіегю-- Сасик на земельній ділянці площею 0,3 гектари;

- право власності на вказаний об'єкту нерухомості зареєстровано 10.09.2С1: р:?~ У У- -ют-идю- 71 :

-ОН» за Малим приватним підприємством «Корсар»;

згідно довідки, виданої 13.02.2009 року ПП «Фарєнгейт-Овідій» за * 1-. і: > : - т '

виготовлення та видачі державного акту на право приватної власності на земля ПЛ -:л : ас і- м..- : .

приморське, вул. Першотравнева, 93, - знаходиться в стадії оформлення.

Уі

Згідно п. 1 ч. і ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудї-і; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах пре притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актої^ індивідуальної дії (п.З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Зазначені протокол та постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владниг повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено, добросовісно, розсудливо.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 року з наступними змінамг і доповненнями "Про практику розгляду судами скарг на постанови по справах про адміністративні правопорушення" суд, розглядаючи такі справи, повинний перевірити: чи накладено адміністративне стягнення

правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки провини, за яку законом передбачена адміністративне відповідальність і його провина в його здійсненні; чи не сплинув строк для притягнення де адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), що виносив постанову про тяжкість скоєного правопорушення і наявність обтяжуючих обставин; чи накладене стягнення з урахуванням пом'якшуючих обставин, майнового положення особи.

Статтею 53-і КУпАП встановлено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, що свідчать про фактичне використання земелы-ioi ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування пре її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину шодс.

такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як зазначено в Листі ДЕРЖАВНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ ОСОБА_4 РЕСУРСІВ від 11.1 1.2008 р. К 14-17- 4/12991 «Щодо застосування терміна "самовільне зайняття земельної ділянки"» - «згідно із зазначеним терміном, не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган

місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших

рішень зазначених органів (наприклад, про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної

ділянки, про погодження місця розташування об'єкта тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Також не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо стосовно неї вчинено відповідний праьочин (тобто, укладена відповідно до законодавства цивільно-правова угода щодо земельної ділянки).

Так, у статті 93 ОСОБА_4 кодексу України визначено, ще право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину,

вноситись до статутного фонду власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків,

визначених законом.

Відповідно до статті 127 ОСОБА_4 кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам їй іноземним

державам на підставах та в порядку, встановлених ОСОБА_4 кодексом України. За наявності відповідного правочину з даних питань, використання земельної ділянки не вважатиметься самовільним її зайняттям.

У статті 131 ОСОБА_4 кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. До цивільно-

правових угод, за якими найчастіше набувається право власності на земельні ділянки, відносяться угоди про їх купівлю-продаж, заставу.

Вимоги щодо змісту угод про перехід права власності на земельні ділянки визначено у статті 132 ОСОБА_4 кодексу України. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладають ся у письмовлй формі та нотаріально посвідчуються.

Правочиком, за яким може набуватися право користування земельною ділянкою, слід танін вважати: укладення договору оренди (суборенди) земельної ділянки, про встановлення земельного сервітуту, договору на право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзит ч:: договору на право користування чужою земельною ділянкою для забудови (сулерфіцій) . Відповідне дг частини першої статті 413 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право надати ії в нссигтування іншій особі, для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших глгсуд і будівель (сулерфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Слід також враховувати, д: віідно в

частиною першою статті 133 ОСОБА_4 кодексу України право користування земельне:*: ланкою може

передаватися в заставу. Зазначені правочини укладаються у письмовій формі та набувають чинніш діодл їх державної реєстрації.

Також не є самовільним зайняттям земельної ділянки вчинення дій, які еідлсвілн:. л~ .-а:-: оку с правомірними. Під такими діями слід розуміти укладання цивільно-правових угод, які льсьдсьчені ч і енним законодавством. Так, наприклад, не є самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо вена ь;н::снш,н:ьсч на підставі договору про спільну часткову власність, укладеного в письмовій фермі га д: ті ._дченего нотаріально (стаття 88 ОСОБА_4 кодексу України), або використовується для проведенню ге:п ; г¦ : ніиьданих, пошукових, геодезичних чи інших розвідувальних робіт на підставі угоди з власнім-; і: ш

погодженням із землекористувачем (стаття 97 ОСОБА_4 кодексу України). Праьс вда г:-;; с г _ -а земельну ділянку може також набуватися на підставі цивільно-правової угоди при переході права ала^н ні жиинвнй

будинок, будівлю або споруду (ст. 120 ОСОБА_4 кодексу України, ст. 377 Цивільного нілечг '-'нр а:-н .

Наявність рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевегг гал: ар ю г а-- = іро передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки чи набуттю права -ь : нг-дьнг ділянку, житловий будинок, будіЛпо або споруду на підставі укладення цивільно-прав: в: і уділи -;адг.н т *-

права на використання земельної ділянки, оскільки у частині третій статті 125 ОСОБА_4 г: н:ле:-~ Ун.р а:

визначено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж земельнії лелч-нн і натуги (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та йоле держав-:_ те- : :у.л . забороняється.

Дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки без правовстановдюктадххз документа, зареєстрованого в установленому порядку, але за наявності рішення відповідного органу виконавче- влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної чи наявність цивільно-правової угоди про набуття права на земєльдгу ділянку, бутанок..

.1 скласти акт перевірки, у якому зазначати, що земельна ділянка використовується

правовстановлюючого документа, зареєстрованого в установленому порядку, а також вказати підстави, на основі, яких набуто право на земельну ділянку (наявність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, укладення цивільно-правових угод тощо);

2)одночасно із складанням акта видати припис особі, яка використовує земельну ділянку бея

правовстановлюючого документа, з вимогою усунути порушення земельного законодавства;

3)у разі невиконання припису протягом встановленого у ньому терміну, скласти протокол про

адміністративне правопорушення за статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на порушника адміністративне стягнення за невиконання припису, а також видати повторний припис з вимогою усунути порушення земельного законодавства;

4) після закінчення терміну, визначеного у повторно виданому приписі, державний інспектор перевіряє виконання вимог, зазначених у ньому, і складає акт перевірки (зазначає у ньому стан усунення порушення). Протокол про адміністративне правопорушення за невиконання повторного припису не складається, оскільки у ньому була зазначена аналогічна першому припису вимога (відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення).

Якщо власник земельної ділянки чи землекористувач, після вжиття до нього усіх можливих санкційг відзначених Кодексом України про адміністративні правопорушення, не припинив порушення (продовжує використовувати земельну ділянку з порушенням вимог земельного законодавства), інспекційний орган направляє інформацію про виявлене порушення та вжиті до порушника заходи для відповідного реагування до:

- відповідної сільської, селищної чи міської ради або до відповідного органу виконавчої влади (за місцем розташування земельної ділянки);

- органу державної податкової служби;

- органу прокуратури.

Запропонований порядок дій дозволить уникнути суперечностей при- кваліфікації даного виду порушень земельного законодавства та досягти аналогічного застосовування та трактування терміна "самовільне зайняття земельних ділянок" контролюючими органами, органами прокуратури та судами».

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Підтвердженням вчинення адміністративного Проступку є докази.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та Інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапиоу, як.і використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправніс.ть рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Докази у підтвердження зазначеного у протоколі та постанові від 13.05.2009 року правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та вчиненого позивачем - ОСОБА_1 - відповідачем, суб'єктом владних

повноважень, суду не надано, а сама постанова є такою, що суперечить чинному земельному законодавству.

Згідно ч. З ст. 2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездляльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3 обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія.';

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні праві порушення є

своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її ь точній зідповідності з законом.

Відповідно до п.3.1 розділу 3 Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони нас колишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджене; Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 липня 2004 року ;; 1.6-, - при

підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду посадова особа Мінприроди обов'язково вирішує питання, визначені статтею 278 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи пре адміністоативке правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд дане; спевни; 1. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3 чи гллыщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребував:кеоїхддні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до ад:.:_н_ пор і гидкої відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адм;:-;і сто асивно іравоперушєння оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всєбочному, донному - об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосЕїдоміотк.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому особа, що притягується до адміністративної відповідальності зазначила щодо своєї незгоди з правопорушенням, посадова )Соба державної екологічної інспекції на виконання вищезазначених приписів законодавства повинна була шевнитися в правильній кваліфікації правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1, зібрати докази, що іідтверджують або спростовують факт вчинення правопорушення, з'ясувати правові підстави використання МИЛ Корсар» причалу та рибоприймального пункту.

Таким чином, в порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином та не прийнято до уваги відповідні положення земельного законодавства з урахуванням роз'яснень центрального органу виконавчої влади у галузі земельних відносин.

Отже, для винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було підстав.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, з огляду на встановлені обставини та відповідні положення законодавства, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оскаржувана позивачем постанова прийнята з порушенням діючого законодавства.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що в даному випадку факт допущення порушень

положень природоохоронного законодавства ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження, в зв'язку з чим

вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів

людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідно до ст. 288 КУпАП, оскарження постанов у справах про притягнення до

адміністративної відповідальності здійснюються в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, але з рахуванням особливостей, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що резолютивна частина постанови про справі повинна бути викладена в редакції, яка узгоджується з положеннями ст. 293 КУпАП.

Заявлене позивачем клопотання щодо поновлення строку на оскарження постанови суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 288, 289 КУпАП, ст. 100 КАС України.

Керуючись ст. ст. 53-і, 247, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 11, 70, 71, 100, 159 - 163 КАС України, суд,

; ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову № 007606, винесену 13 травня 2009 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Одеській області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 Кодексу /країни про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, в зв'язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Суддя:

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністраї :уду через Кілійський районний суд шляхом подачі в йҐЬ-денний строк з дня проголошення постанови за я апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5