Справа № 808/4120/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Київ К/800/21493/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України від 24.12.2013 № 9428693 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання відповідача зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на приміщення № 1 літ. Ж - склад площею 115,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, як на виділений в натурі об'єкт нерухомого майна відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2008 року у справі № 2-1556/08.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України від 24.12.2013 № 9428693 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язано Державну реєстраційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 06.12.2013 13:57:58 за реєстраційним номером 4377221, на приміщення № 1 літ. Ж - склад 1 площею 115,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом:ОСОБА_4 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що право власності позивача на об'єкт нерухомого майна підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а відповідач не наділений повноваженнями його власного тлумачення, а тому оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень ухвалено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, дійшов висновку, що з у зв'язку з нездійсненим перерозподілом часток права власності, державний реєстратор дійшов обґрунтованого висновку про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна має передувати скасування реєстрації об'єкта нерухомості з розміром частки 13/20 частин приміщення та державна реєстраційна служба України не наділена повноваженнями щодо повторного розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 липня 2005 року між відкритим акціонерним товариством «Запоріжнафтопродукт» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбала об'єкт нерухомості - 9/20 частин складу літ. Б, загальною площею 589,5 кв. м., що знаходиться за вказаною вище адресою, що складається із: приміщення 3 - коридор 1 пл. 17,6 кв.м., кімната 2 пл. 37,8 кв.м., коридор 3 пл. 1,1 кв.м., кімната 4 пл. 25,8 кв.м., кімната 6 пл. 12,2 кв.м., приміщення 4 - склад 1 пл. 66,0 кв.м., склад 2 пл. 85,9 кв.м., кімната 3 пл. 12,8 кв.м., кладова 4 пл. 5,0 кв.м, загальна площа 264,2 кв.м; 13/20 частин приміщення літ. Ж - склад 1 пл. 115,1 кв.м.

Згідно з витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на частки 9/20 та 13/20, відповідно.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 23 червня 2008 року в цивільній справі № 2-1556/08 виділено ОСОБА_4 в натурі 9/20 та 13/20, присвоїв цим об'єктам нерухомості номери приміщення 3, 4 літера Б, приміщення № 1 літера Ж, відповідно; визнано за ОСОБА_4 право власності на об'єкти нерухомості; зобов'язано Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати попередню реєстрацію об'єкта нерухомості.

06 грудня 2013 року представником позивача до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області була подана заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та додані документи згідно картки прийому заяви № 8744606.

24 грудня 2013 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяна Василівна своїм рішенням № 9428693 відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Рішення реєстратора вмотивовано тим, що на об'єкт нерухомого майна - приміщення № 1 літера Ж, перерозподіл часток власності не здійснено. Також відсутній документ, що підтверджує присвоєння самостійної адреси об'єкту нерухомого майна.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частин першої, третьої та сьомої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктами 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункт 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на частки 1/1, відповідно, на об'єкти нерухомого майна номери приміщень 3, 4 літера Б. Приміщення літ. Ж (склад 1 пл. 115,1 кв.м.), зобов'язання зареєструвати право власності значиться в реєстрі з розміром частки 13/20 частин приміщення.

Як вбачається про рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 9428693 24 грудня 2013 року, для проведення державної реєстрації права власності подані документи, якими встановлено, що об'єкт нерухомого майна, з якого виділено приміщення та підлягає державній реєстрації, перебуває у спільній частковій власності. Поданим заявником рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2008 року виділено в натурі 9/20 частин об'єкту нерухомості та визнається право власності на приміщення як окремий об'єкт нерухомого майна, тоді як перерозподіл часток власності співвласників не здійснено. Також, відсутній документ, що підтверджує присвоєння самостійної адреси об'єкту нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що враховуючи нездійснення перерозподілу часток власності та відмовляючи у зв'язку з цим позивачу у проведенні державної реєстрації права власності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України, у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підписи)