Справа № 127/14353/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/14353/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

07 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Никитюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту освіти Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту освіти Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту освіти Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, позивач, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка зверталася до директора Департаменту освіти Вінницької міської ради з заявами про реєстрацію її дитини в дошкільний навчальний заклад, що підтверджується заявами позивача від 21 листопада 2014 року та 19 травня 2015 року.

З листів Департаменту освіти Вінницької міської ради від 18.12.2014 року та 05.06.2015 року, позивачка була повідомлена про те, що без заповнення нею електронної реєстраційної картки її дитина не може бути зареєстрована на влаштування в дошкільний навчальний заклад.

На думку позивача, вище вказана відмова у реєстрації її дитини є протиправною, що стало підставою звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про дошкільну освіту", Закону України "Про захист персональних даних", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про дошкільну освіту", громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак мають рівні права на здобуття дошкільної освіти у дошкільних навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форми власності, а також у сім'ї.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" згода субєкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Згідно зі ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною 2 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що поширення персональних даних без згоди субєкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В ч. 5 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 11 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що особа, яка обробляє персональні дані може здійснювати таку обробку не лише на підставі згоди особи, але і на підставі закону для здійснення наданих їй повноважень та виконання правочину, стороною якого є субєкт персональних даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію" не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

В ст. 13. Закону України "Про дошкільну освіту" визначено, що дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту. Статут дошкільного навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності розробляється відповідно до Конституції України, Закону України "Про освіту", цього Закону, Положення про дошкільні навчальні заклади.

В Положенні про дошкільний навчальний заклад, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2003 р. № 305 зазначено, що прийом дітей до дошкільного навчального закладу здійснюється керівником протягом календарного року на підставі заяви батьків або осіб, які їх замінюють, медичної довідки про стан здоров'я дитини з висновком лікаря, що дитина може відвідувати дошкільний навчальний заклад, довідки дільничного лікаря про епідеміологічне оточення, свідоцтва про народження.

Окрім цього, у листі за №216-15-2773 від 12.11.2013 року Міністерства освіти і науки України повідомлялось, що: "з огляду на зазначене, вважаємо, що обробка персональних даних фізичних осіб у процесі реалізації їх права на освіту здійснюється на підставі дозволу, наданого володільцю персональних даних відповідно до законів України, зокрема "Про освіту", "Про загальну середню освіту" та у порядку, встановленому законодавством України, тому згода від субєктів персональних даних на таку обробку не вимагається".

Аналізуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що, відповідач має право збирати та обробляти персональні дані про позивача і без його згоди у випадках пердбачених законодавством та отримання такої згоди не є обов'язковою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту освіти Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.