Справа № 2а-2930/09/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2010 р. Справа № 2а-2930/09/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Кузишин Р.М.

за участю сторін:

представника позивача - не з"явився,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: прокурора міста Коломия в інтересах управління Пенсійного фонду України у м. Коломиї, вул. І.Мазепи, 4, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область,78200

до відповідача: Відкритого акціонернеого товариства "Електрооснастка", вул. Майданського, 12, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область,78200

про стягнення заборгованості в сумі 509,81 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Коломиї в інтересах управління Пенсійного фонду України в м. Коломия звернувся з адміністративним позовом до Відкритого акціонернеого товариства "Електрооснастка" про стягнення заборгованості в сумі 5918,41 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 5918,41 гривень, нарахованих відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

27 січня 2010 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог з 5918,41 гривень до 509,81 гривень, оскільки відповідачем частково погашено заборгованість.

Прокурор в судове засідання не зявився, хоча про місце, час та дату був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. На адресу суду подав заперечення на позовну заяву та додаткове пояснення до заперечення, в яких зазначив, що ними проводяться платежі по відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що відповідач є юридичною особою, зареєстрованою Коломийською районною державною адміністрацією, як субєкт підприємницької діяльності та зареєстрованою в управлінні Пенсійного фонду України в Коломийському районі як платник страхових внесків.

Виключно Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом або в частині, що йому не суперечить.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 встановлює обовязок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пункт 6.8. вказаної Інструкції встановлює, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обовязок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобовязаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається відповідачу.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»на 2009 рік за Списком 1 щодо громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3 та за 2008 рік ОСОБА_4, які направлено 16.01.2009 року та відповідачем отримано 27.01.2009 року. За Списком 2 направлено ОСОБА_5 за вересень 2009 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 2009 рік. Згідно вищевказаних розрахунків, фактичному відшкодуванню за вересень 2009 року підлягала сума 5918,41 гривень.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно інформації наданої позивачем, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню понесених позивачем витрат на виплату призначених на пільгових умовах за вересень 2009 року в сумі 5918,41 гривень. Однак, згідно клопотання представника позивача про зменшення позовних вимог, відповідачем частково погашено заборгованість по пільговим пенсіям за вересень 2009 року до суми в розмірі 509,81 гривень.

Згідно частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про власність»де визначено здійснення права власності, зокрема, зазначається, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Враховуючи вищевказані норми матеріального права, суд приходить до переконання, що в контексті наявного спору, відповідач наділений правом самостійно, на власний розсуд визначати відповідний базовий період за який він погашає заборгованість та наявність обов»язку позивача зарахувати проведений платіж виключно в погашення боргу за період на який ці кошти спрямовувалися.

В судовому засіданні представником відповідача представлено копії платіжних доручень, згідно яких ними часково оплачено заборгованість за вересень 2009 року до залишку в розмірі 189,86 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що несплата відкритим акціонерним товариством "Електрооснастика" понесених управлінням Пенсійного фонду України в Коломийському районі витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за вересень 2009 року в розмірі 189,86 гривень вчинена всупереч частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочиннства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Електрооснастика", вул. І. Мазепи, 4, місто Коломия, Івано-Франківська область, , на користь управління Пенсійного фонду України заборгованість в сумі 189,86 гривень (сто вісімдесят дев'ять гривень вісімдесят шість копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Постанова складена в повному обсязі 01.02.2010 року.