Справа № 541/1992/15-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р.Справа № 541/1992/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2015р. по справі № 541/1992/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської міської ради Полтавської області

про визнання незаконним та скасування рішення відповідача та зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

11.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення 54 сесії Миргородської міської ради шостого скликання від 14.07.2015 року та зобов'язати відповідача повторно розглянути на черговій сесії міської ради питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації, відшкодування моральної шкоди, судових витрат.

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області ухвалою від 08.09.2015 року закрив провадження у справі. Роз'яснив позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що між сторонами існує публічно-правовий спір у розумінні КАС України, а тому висновок суду першої інстанції про те, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства є помилковим.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 06.10.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 23.09.2014 року позивач звернувся до Миргородської міської ради за дозволом на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, але рішенням Миргородської міської ради № 23 від 29 червня 2011 року йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки комунальної власності.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дану справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах, які склалися між сторонами, позивач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

З огляду на викладене, слід вказати, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначена справа не є справою адміністративної юрисдикції, а дії, що оскаржуються, не пов'язані із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у розумінні КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, оскільки при його прийнятті суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2015р. по справі № 541/1992/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.