Справа № 826/6276/13-а
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 жовтня 2015 року № 826/6276/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Енергетичний холдинг»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Енергетичний холдинг" (надалі - підприємство, позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби (надалі - відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23 січня 2013 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2013 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2013 та прийнято нову постанову, якою позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.01.2013 №.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 03 лютого 2015 року залишено без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Енергетичний холдинг" до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.01.2013 № .

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергетичний холдинг" задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києві від 03 лютого 2015 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду.

За результатом автоматичного розподілу, адміністративну справу № 826/6276/13-а передано на розгляд судді Гарнику К.Ю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2015 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 01 липня 2015 року, яке відкладалось на 08 липня 2015 року.

У судовому засіданні 08 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Також, у судовому засіданні замінено неналежного відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби на належного Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС проведена позапланова виїзна перевірка ПрАТ "Енергетичний холдинг", (код за ) з питань правомірності формування валових витрат та податкового кредиту за рахунок ТОВ "Центр будівництва та архітектури" за період з 01 грудня 2011 року по 31 січня 2012 року, за результатами якої складено акт від 27 грудня 2012 року №1251/222/30489263.

У висновках акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.185.1 ст. 185, п.198.3 ст. 198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ у перевіряємий період на суму 166 666,67 грн.

Такий висновок податкового органу зводиться до фіктивності господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ "Центр будівництва та архітектури", який, як вказує податковий орган, має ознаки фіктивного підприємства.

На підставі висновків акту перевірки 19.10.2012 року ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС прийнято податкове повідомлення - рішення № від 23 січня 2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 166 666,67 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 41 667,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ "Центр будівництва та архітектури".

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 27 грудня 2012 року №1251/222/30489263.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ "Центр будівництва та архітектури", обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевіряємий період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Центр будівництва та архітектури", у зв'язку з придбанням послуг.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 липня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року зауважено, що судам слід врахувати наведені вище обставини та з'ясувати характер та зміст спірних операцій між позивачем та ТОВ "Центр Будівництва та Архітектури", дослідити усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, наявність у підприємства основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для вчинення дій, що становлять зміст відповідних операцій і на підставі цього зробити вмотивований висновок про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій. Також, у вказаній ухвалі звернено увагу, що неналежним чином оформлена (податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Частиною 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

За таких обставин, враховуючи вказаний висновок Вищого адміністративного суду України, суду необхідно встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ "Центр Будівництва та Архітектури", обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Так, матеріали справи свідчать, що між позивачем та ТОВ "Центр Будівництва та Архітектури" було укладено договір від 23.12.2011 №Р23/12-11, за умовами якого останній зобов'язується виконати роботи з розробки програмного модулю для організації інформаційного обміну даними (документами) ЄДРСР та інформаційно-правовою електронною БД ("ЛІГА: ЗАКОН").

На виконання умов вказаного договору, ПрАТ "Енергетичний холдинг" отримано від ТОВ "Центр Будівництва та Архітектури" податкову накладну від 26 грудня 2011 року № 6 на суму 1000000,00 грн., в тому числі ПДВ - 166666,67 грн.

Також, в підтвердження виконання умов договору, представником позивача було надано до суду додатки до договору, календарний план виконання робіт, технічні вимоги, платіжне доручення, виписку з банку, акт здачі-приймання послуг.

Як встановлено судами під час попереднього розгляду справи, первинним замовником виконаних на користь позивача робіт є ДП "Інформаційні судові системи", про що свідчить договір від 01 лютого 2012 року №10/05-011, який укладено пізніше того, який було укладено позивачем з ТОВ "Центр Будівництва та Архітектури", тобто, пізніше 23 грудня 2011 року.

Разом з тим, як вбачаться з наданих позивачем пояснень від 01 липня 2015 року та доданих до них матеріалів, підтвердженням виконання Договору № Р23/12-11 від 23 грудня 2011 року є акт здачі-приймання послуг, наявний в матеріалах справи, а також передані позивачу в електронному та друкованому вигляді результати робіт: інструкції адміністратора системи, інструкції користувача системи та інші програмні продукти.

Щодо первинного Замовника виконаних на користь позивача за спірним договором робіт, то їм дійсно є ДП «Інформаційні судові системи», проте первинним був договір № 10/05-01 від 05 жовтня 2011 року, тобто укладений до спірного договору від 23 грудня 2011 року, на розробку пакетних програмних засобів на комп'ютерну програму, що забезпечить ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР), вартістю 3 993 600,00 грн., між ДП «Інформаційні судові системи» та ВАТ «Юртех», яке було перейменоване у ПрАТ «Енергетичний холдинг» згідно протоколу Загальних зборів Товариства № 6, що міститься в матеріалах справи.

Представником позивача у судовому засіданні зазначено, що укладання між Позивачем та ДП «Інформаційні судові системи» договору № 10/05-011 було усно погоджено сторонами ще 05 жовтня 2011 року, проте у зв'язку з тим, що Державне підприємство «Інформаційні судові системи» вже вичерпало свій бюджет на 2011р. і вимушене було перенести всі наступні витрати на 2012 рік, підписання договору № 10/05-011 відбулось 01 лютого 2012 року. На підставі таких письмових та усних домовленостей позивач вже наприкінці 2011 року приступив до розробки комп'ютерної програми, що забезпечить ведення ЄДРСР, власними силами, а розробку програмного модулю для організації інформаційного обміну даними ЄДРСР та інформаційно-правовою електронною БД «ЛІГА: ЗАКОН» замовив 23 грудня 2011 року у свого контрагента шляхом підписання договору № Р23/12-11.

Щодо посилань відповідача на те, що відповідно до протоколу узгодження договірної ціни по договору № Р23/12-11, винагорода позивачу за роботи по «створенню програмного модуля для організації інформаційного обміну даними ЄДРСР та інформаційно-правовою електронною базою даних (програмний модуль)» складає 1 153 200,00 грн., а винагорода ТОВ «Центр будівництва та архітектури» за ті самі роботи складає 1 286 679,00 грн. позивачем зазначено наступне:

- позивач не отримував винагороду за договором № Р23/12-11. За вказаним Договором останній виступав Замовником та оплатив 1 286 679,00 грн.;

- позивач отримав винагороду за договором № 10/05-01 від 05 жовтня 2011 року, укладеним з ДП «Інформаційні судові системи», у розмірі 3 993 600 грн. та за договором № 10/05-011 від 02 лютого 2012 року, укладеним з ДП «Інформаційні судові системи», у розмірі 1 440 000 грн., і вартість кожного з цих договорів є більшою вартості спірного договору, що спростовує твердження відповідача про відсутність господарської вигоди Позивача за операціями з контрагентом.

При цьому, технічні вимоги до договору № 10/05-011 від 02 лютого 2012 року на розробку програмного модулю для організації інформаційного обміну даними є абсолютно аналогічними Технічним вимогам до спірного договору, проте позивач заплатив за нього 1 286 679,00 грн., а від ДП «Інформаційні судові системи» отримав 1 440 000 грн., тобто отримав господарську вигоду у сумі 153 321,00 грн.

У судовому засіданні допитано як свідків директора ТОВ «Центр будівництва та архітектури» ОСОБА_2 та засновника ОСОБА_3, які підтвердили факт виконання умов договору від 23 грудня 2011 року № Р23/12-11. Зокрема, гр. ОСОБА_2 підтвердив, що він підписував договір та зазначив, що за видами діяльності товариство може здійснювати діяльність щодо розробки програмного забезпечення.

Також, відхиляються посилання відповідача на акт перевірки ТОВ «Центр будівництва та архітектури», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Центр будівництва та архітектури», а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 23 січня 2013 року № підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Енергетичний холдинг» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Енергетичний холдинг» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби від 23 січня 2013 року № підлягає скасуванню.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник