Справа № 372/2324/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/2324/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Мора О.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, прийняти окрему ухвалу про ознаки злочинів в діях народних депутатів України та направити її до Генеральної прокуратури України, звернутись до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання про відкриття нового конституційного провадження у справі №1-42/2011. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523, якою закріплено, що розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим, зокрема, по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1 згідно посвідчення НОМЕР_1, виданого 09 листопада 2006 року та вкладки НОМЕР_2

Згідно довідки МСЕК серії КИО-1 №101199 ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з 16 листопада 1999 року і довічно внаслідок професійного захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІ групи, що підтверджується довідками Управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області від 10 листопада 2011 року №3160 та від 09 квітня 2013 року №472/02.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2011 року, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області протиправними та зобов'язано здійснити позивачу перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії з 01 вересня 2010 року відповідно до ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 звернувся із заявою від 08 листопада 2011 року до відповідача стосовно роз'яснень підстав невиконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2010 року та рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2011 року.

Листом від 21 листопада 2011 року №6107/ч-4 відповідачем було повідомлено ОСОБА_2 що з 01 листопада 2011 року розмір його пенсії приведений у відповідність до вимог чинного законодавства України у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що у 2011 році положення ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни» застосовуються у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету».

На заяву позивача, отриману Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, щодо перегляду його пенсії як інваліда 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, листом від 28 березня 2012 року №666/ч-01 ОСОБА_2 було повідомлено, що Законами України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та «Про Державний бюджет України на 2012 рік» положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв'язку з чим розмір пенсії позивача становить 2096,10 грн.

Листом Міністерства соціальної політики України від 01 листопада 2012 року ОСОБА_2 було роз'яснено, що порядок обчислення та призначення пенсії особам, віднесеним до категорії 1 за виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в 1986-1990 роках та по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року №1210. Іншого чинним законодавством не передбачено.

23 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 з моменту застосування відповідачем дії норм Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік»; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 відповідно до норм діючого законодавства, у тому числі, з урахуванням норм ст.19, 75, 84, 91, 92 Конституції України з моменту застосування відповідачем дії норм Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік»; заборонити відповідачу відходити від встановленого судом порядку нарахування пенсії і не застосовувати норми законів, прийняті з порушенням процедури їх прийняття.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, дійшов висновку, що основна і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачуються позивачу відповідно до чинного законодавства, а тому дії відповідача є правомірними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, зокрема, інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

В силу вимог ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно з абз.8 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

У відповідності до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Однак, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції від 16 січня 2014 року) не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статей 50, 54 даного Закону.

При цьому, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 02 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року до набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», тобто до 02 серпня 2014 року, застосуванню підлягають норми ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на перерахунок основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі, передбаченому ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Посилання позивача на необхідність застосування Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523, судом не приймаються, оскільки зазначена постанова втратила чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1-2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 отримує щомісячно пенсію, розмір якої змінився після вступу в силу Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», після чого позивач щомісячно отримував пенсію у зменшеному розмірі, колегія суддів дійшла висновку, що позивач з часу отримання такої пенсії дізнався про порушення своїх прав та мав можливість звернутись до суду з дотриманням строків, встановлених ст.99 КАС України, проте, позовну заяву подано 22 травня 2013 року та судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, в зв'язку з чим позовні вимоги за період з 01 січня 2011 року по 21 листопада 2012 року підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, питання поновлення строку звернення до суду було предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанції. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду, однак, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та зазначено, що судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду позовні вимоги за період з 01 січня 2011 року по 21 листопада 2012 року у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та необхідність розгляду позовних вимог за період з 22 листопада 2012 року.

Позовні вимоги щодо заборони відповідачу відходити від встановленого судом порядку нарахування пенсії і не застосовувати норми законів, прийняті з порушенням процедури їх прийняття, не підлягають до задоволення, оскільки відповідачем нарахування та виплата пенсії проводиться у відповідності до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, та застосовуються норми Законів України, що є чинними та не визнаними у встановленому порядку неконституційними, а позовні вимоги в цій частині належним чином не обґрунтовані та не доведені належними та допустимими доказами.

Вимоги апелянта щодо виплати нарахованої компенсації за 2010-2011 роки не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому в силу ч.4 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно з ч.5 ст.9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Зважаючи на викладені в апеляційній скарзі вимоги та обставини, на які посилається позивач, а також залишення без розгляду позовних вимог, які стосуються правомірності нарахування та виплати пенсії в 2011 році, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання про відкриття нового конституційного провадження у справі №1-42/2011.

Згідно з ч.1 ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З аналізу наведеної норми вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом суду, а не обов'язком, окрім того, підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення.

З наведених в апеляційній скарзі обставин колегією суддів не встановлено складу правопорушення, а тому суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Обухівського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області провести перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року по 21 листопада 2012 року - залишити без розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 12 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.