Справа № 2а-18/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" квітня 2011 р. Справа № 2а-18/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населеня Зарічненської райдержадміністрації на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "31" січня 2011 р. у справі № 2а-18/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населеня Зарічненської райдержадміністрації про зобов"язання вчинити певні дії та відшкодування збитків ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 31 січня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Зарічненської райдержадміністрації щодо нарахування та виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення та щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства ОСОБА_3 відповідно до статей 37,48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 11.07.2010р.

Зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Зарічненської райдержадміністрації провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 починаючи з 11.07.2010р. відповідно до статей 37,48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати та щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ть мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Зарічненської райдержадміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що суд не дослідив та не проаналізував постанову Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р., на підставі якої були здійсненні нарахування щорічної допомоги на оздоровлення. Безпідставно застосував ч.ч. 4, 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки дані частини вказаної частини втратили чинність. Крім того, застосовуючи статтю 37 вищевказаного закону не врахував те, що щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства виплачується в порядку та в розмірах, встановлених КМ України, а не в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати. Крім того, суд першої інстанції всупереч ст.2 КАС України не зазначив кінцевої дати задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відноситься до осіб 1-ї категорії та є інвалідом 2-ї групи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.9-11). Позивач отримує виплати згідно зі ст.ст 37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с.12).

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від

мінімальної заробітної плати.

Дія вказаної норми була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37 вищевказаного Закону та в подальшому положення зазначеної статті не зупинялися.

Згідно зі ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, № 562 від 12.07.2005р. які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що передбачені статтями 37,48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплати повинні нараховуватись відповідно до постанов КМ України не заслуговує на увагу, оскільки надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Також безпідставним є посилання відповідача на те, що щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства повинна виплачуватись в порядку та в розмірах, встановлених КМ України, а не в розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, позаяк наявність у позивача права на призначення йому щомісячної грошової допомоги в розмірі 40 відсотків від мінімальної заробітної плати є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Таким чином, суд правильно визнав дії відповідача протиправними та зобов'язав останнього провести перерахунок і виплату позивачу коштів, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак не зазначив період за який необхідно провести перерахунок та виплатити позивачу передбачені кошти, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні із зазначенням періоду порушення прав позивача на отримання доплати до пенсії відповідно вимог зазначеного закону за період з 11.07.2011 року по 11.01.2011 року.

Окрім того, ухвалюючи судове рішення в частині визнання неправомірних дій відповідача та зобов'язуючи його провести перерахунок та виплату коштів передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 11.07.2010 року, суд не врахував що такі виплати проводяться раз на рік, а тому рішення в цій частині також підлягає зміні із зазначенням про визнання неправомірними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок та виплату коштів, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік з урахуванням виплаченої суми.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,201,207,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 31 січня 2011 року змінити в частині визначення періоду порушених прав позивача.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області щодо виплати ОСОБА_3 коштів, передбачених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 11.07.2010 року по 11.01.2011 року.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 кошти, передбачені ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 11.07.2010року по 11.01.2011 року.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області щодо виплати ОСОБА_3 коштів, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 кошти, передбачені ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік з урахуванням виплаченої суми.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Фестивальна 15/10,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населеня Зарічненської райдержадміністрації вул.Грушевського 1,смт.Зарічне,Рівненська область,34000