Справа № 2-а-592/10
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ковпаківський районний суд м.Сум
справа №2-А-592/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в особі головуючого судді Катрич О.М., розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та в письмовій заяві позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що він є «дитиною війни», ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни» йому має виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена. Протягом 2006-2007 років така надбавка позивачеві не виплачувалася взагалі, а в 2008 році надбавку як дитині війни виплачували частково. Відповідач всупереч рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року, яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в тому числі і щодо зупинення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснили нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. Позивач просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому надбавку як дитині війни у розмірах, встановлених законом за 2007-2008 роки, а саме в розмірі 2653 грн. 70 коп. і поновити строк на звернення до суду з таким позовом з тих підстав, що є особою похилого віку, і про порушення його прав йому стало відомо лише після висвітлення рішення Конституційного Суду України у засобах масової інформації.

В судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, надавши письмове заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що Закон України „Про соціальний захист дітей війни" набрав чинності з 01.01.2006 року та відповідно до ст. 1 цього закону позивач має статус „дитини війни" та ст. 6 цього закону передбачено, що „дітям війни" пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, про що позивач знав, оскільки це безпосередньо стосується його інтересів.

Відповідно до ст. 99 КАС України річний строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушене право. Про розмір підвищення до пенсії Позивачу було відомо протягом всього періоду одержання пенсії, в тому числі і з 1 січня 2006 року. Відповідно до ч. І ст. 100 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Щодо вимог позивача стосовно стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги повідомляє наступне:

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", який передбачає механізм виплат, зазначених у ст. 6 цього закону, встановлено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, до яких належить Пенсійний фонд України, його органи та посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, а межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно Положення «Про Пенсійний фонд України», його територіальні органи здійснюють виплату пенсій громадянам, які призначені відповідно до Законів України, які регламентують пенсійне забезпечення. Пункт 9 вищезазначеного Положення передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Щодо вимоги про нарахування та виплати недоплаченої допомоги у 2007 році, то пунктом 12 ст. 71 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" припинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 стосувалось лише Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», рішень щодо неконституційності Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось.

Оскільки у 2007 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не було встановлено механізм фінансування таких виплат та питання щодо такого підвищення в законодавчому порядку було не врегульовано, управління не мало жодних підстав для їх проведення.

Жодним із чинних у 2007 р. законів про пенсійне забезпечення не були встановлені відповідний механізм та умови проведення доплати, Порядок фінансування таких підвищень, питання підвищення «дітям війни» пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачувалась замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком законодавчо був не вирішеним, а отже, неможливим і виконання ПФ задекларованої норми Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Крім того п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - «Дітям війни (крім тих. на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» - 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, яка і виплачується Позивачу в повному обсязі.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", затверджені розміри надбавок дітям війни: з 22.05.2008 р. -48.10 грн., з 01.07.2008 р. -48.20 грн., з 01.10.1008 р. - 49,80 грн.

Отже, вважає що управлінням не були порушені права позивача, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус „Дитини війни", що підтверджується копією посвідчення серія № 151852 від 10.11.1994 р. (а.с. 7).

Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми, вбачається, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Але, згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних |гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік", дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 11 1 цього Закону, було зупинено.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29. 36. частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7. 9. 12, ІЗ, 14. 23. 29. 30. 39. 41. 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Ковпаківському районі Сумської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України ..Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Таким чином, відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» позивачу підлягають виплаті в 2007 році, з 07 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року:

Липень (надбавка з розрахунку 30 %) з 09.07.2007 року (за 23 дні) 90.37 грн. (сума доплати з урахуванням виплаченого); серпень 121.80 грн.; вересень 121,80 грн.: жовтень 123.30 грн.; листопад 123,30 грн.; грудень 123.30 грн., всього за 2007 рік - 703,87 грн.

Таким чином, Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському районі м.Суми зобов'язано здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 703грн.87коп.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги. що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Із наданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що з 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується зазначене підвищення в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському районі м.Суми повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.З та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Згідно з ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" в 2008 році виплаті підлягають такі суми доплати до пенсії:

З 22.05.2008 року за травень 2008 року (за 10 днів) - 46грн.55коп.; червень 2008р. 481х30%=144,3 грн.; липень 482х30%=144,6 грн.;серпень 482х30%=144,6 грн.; вересень 482х30%=144,6 грн.; жовтень 498х30%=149,4 грн.;листопад 498х30%=149,4 грн.; грудень 498х30%=149,4 грн.

З урахуванням того, що позивачу виплачувалося з 22.05.2008 року за травень 2008р. - 15,52грн., з 01.06.2008р. за червень 2008р. - 48,10грн., з 01.07.2008 р. за липень 2008р. - 48,20 грн., за серпень 2008р. -48,20грн., за вересень 2008р. - 48,20грн., з 01.10.2008 р. за жовтень 2008р. - 49,80 грн., за листопад 2008 р. -49,80грн., за грудень 2008р. - 49,80грн., суд вважає за необхідне зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському районі м.Суми здійснити нарахування позивачу вказаних сум доплат до пенсії і здійснити на користь позивача виплату в розмірі 715грн.23коп., що становить різницю між виплаченими та не виплаченими сумами цієї доплати, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно-правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обгрунтування правомірності невиконання своїх зобов'язань перед позивачем.

Крім того, відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Ковпаківському районі м.Суми по не виконанню з 09.07.2007 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування на отримання доплати до пенсії.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6-14, 17. 71. 158-163. 167. 186 КАС України, ст. 64. 124. 152 Конституції України, ст. З, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.1 1.2004 року, набрав чинності 01.01.2006 року. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29. 36. частини другої статті 56. частини другої статті 62. частини першої статті 66, пунктів 7. 9. 12. ІЗ. 14. 23. 29. 30. 39. 41. 43. 44, 45, 46 статті 71. статей 98, 101, 103. III Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), ч. І ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», п. 4 ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 15.03.2007 року. суд.

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 703 грн. 87 коп. та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 715 грн. 23 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження або апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.М. Катрич