Справа № 761/5979/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/5979/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

судді Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2015 у справі за заявою ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати дії працівників УПФ України в Шевченківському районі міста Києва щодо проведення перерахунку його пенсії з суми 7 144, 98грн. на суму 2 217, 12 грн. протиправними та нечинними; визнати акт № 62 від 25.12.2012 незаконним та нечинним; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії позивача в сумі 7 144, 98 грн.; визнати суми, які були йому виплачені в жовтні 1986 року розміром 375, 00 крб., в грудні 1986 року у розмірі 130, 00 крб. та в лютому 1987 року у розмірі 608, 00 крб. заробітною платою за виконану роботу під час перебування у відрядженні на території ЧАЕС, пов'язану з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи за час з 29.07.1986 по 02.08.1986 та з 06.08.1986 по 08.08.1986; повернути позивачу недоплачені кошти починаючи з 01.04.2013.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києві ОР №807302 від 01.03.2013 щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування заробітної плати згідно акту зустрічної перевірки від 25.12.2012 за №62; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 з 01.04.2013 виплату пенсії по інвалідності за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в періоди з 28.07.1986 по 02.08.1986 та з 06.08.1986 по 08.08.1986 з врахуванням заробітної плати за ці роботи за липень 1986 року в розмірі - 130 карбованців та за серпень 1986 року в розмірі - 375 карбованців; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 01.07.2015 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі, посилаючись на те, що при його винесенні судом не було вирішено позовну вимогу про зобов'язання відповідача поновити йому виплату пенсії в попередньому розмірі станом на 01.01.2012 та виплатити заборгованість, починаючи з 01.04.2013.

Додатковою постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2015 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №761/5979/14-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії задоволено частково; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва поновити ОСОБА_2 з 01.04.2013 виплату пенсії по інвалідності за роботу в зоні відчуження ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС у попередньому розмірі, що виплачувалась йому станом на 01.02.2012, з урахуванням проведених виплат; в задоволені решти заяви про винесення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з додатковою постановою відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить змінити додаткову постанову суду першої інстанції, зобов'язавши відповідача поновити з 01.04.2013 виплату пенсії у порядку та у розмірі, що існував до моменту порушення, а саме станом на 01.01.2012, з виплатою різниці між належним розміром пенсії та фактично отриманим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 судом першої інстанції не вирішено позовну вимогу позивача про зобов'язання УПФ України в Шевченківському районі м. Києва поновити йому виплату пенсії в попередньому розмірі станом на 01.01.2012 та виплатити заборгованість, починаючи з 01.04.2013.

При цьому, в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 зазначено про те, що суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення вимог про поновлення виплат у фіксованих сумах, оскільки в повноваження суду не входить вирахування сум, належних до виплати пенсіонеру. Вказані повноваження належать до обов'язків відповідача. Тобто в цій частині було відмовлено.

Однак, як вбачається зі змісту цієї частини постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 судом було відмовлено лише в частині зазначення у постанові самих сум, з яких слід здійснити поновлення виплати пенсії, а позовну вимогу в частини поновлення виплати пенсії у попередньому розмірі без зазначення сум судом вирішено не було.

Таким чином, вказана позовна вимога вірно вирішена судом першої інстанції в додатковій постанові.

Так, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Шевченківському районі в м. Києві, де отримував до 01.04.2013 пенсію по інвалідності (із заробітку, отриманого за роботу по ліквідації аварії наслідків на Чорнобитьскш ЧАЄС) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі - 7144,89 грн., яка в подальшому з 01.04.2013 була зменшена до суми - 2212,12 грн.

Так, розпорядженням відповідача ОР №807302 від 01.03.2013 позивачу було призначено пенсії в твердих розмірах без врахування заробітної плати з 01.04.2013 згідно акту зустрічної перевірки від 25.12.2012 №62. Із вказаного акту №62 вбачається, що нарахування заробітної плати та дані про роботу в зоні ЧАЕС визначити немає можливості, оскільки в особових рахунках за 1986 рік відсутні дані про шифри нарахування заробітної плати, а накази про відрядження на роботу і інші документи по ліквідації наслідків на ЧАЕС не надано.

Між тим, як встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015, відповідачем не було дотримано вимоги ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо залишення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, яка була йому призначена та виплачувалась раніше до зменшення її розміру та вимоги п.п.1-3 постанови Кабінету міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими передбачено призначення пенсії за бажанням осіб, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Оскільки відповідачу було надано усі наявні документи як підстави для нарахування пенсії із заробітку за роботу в зоні відчуження на Чорнобильській АЕС, перебування позивача у відрядженні від НВП «Сатурн», проведення робіт на ЧАЄС з 29.07.1986 по 02.08.1986 і з 06.08.1986 по 08.08.1986, нарахування і отримання заробітної плати за це відповідно - 130 крб. і 375 крб. було підтверджено в судовому засіданні, а тому наявні підстави для нарахування і виплати позивачу пенсії внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження.

У зв'язку з вказаним, суд першої інстанції ухвалюючи додаткову постанову дійшов вірного висновку, що пенсія позивачу вже була без порушення діючого законодавства призначена та нараховувалась раніше, але була протиправно зменшена відповідачем, а тому підлягає поновленню з 01.04.2013 у розмірі, що виплачувався йому станом на 01.02.2012, з урахуванням проведених виплат.

Доводи апелянта про те, що судом не вирішено питання виплати заборгованості з 01.04.2013 до часу набрання законної сили судовим рішенням є безпідставними, оскільки додатковою постановою зобов'язано відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2013 з урахуванням проведених виплат, що саме є виплатою різниці пенсії між розміром, який існував до зменшення та фактично виплаченою пенсією.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткову постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 168, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л ИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткову постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 08.10.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.