Справа № 607/11723/14-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Справа № 876/9107/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними, нарахування і виплату пенсії,

встановив:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в м. Тернополі, в якому просила : 1) визнати неправомірними дії відповідача в частині припинення позивачу нарахування та виплати пенсії по інвалідності; 2) поновити нарахування та виплату позивачу пенсії по інвалідності з 01.08.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що їй з 01.08.2013 року відповідач УПФ України в м. Тернополі незаконно припинив виплату пенсії у зв'язку з поданням недостовірних даних. З такими діями позивач не погодилася, оскільки при поданні документів для призначення пенсії не вимагали довідку податкових органів про відсутність доходів від підприємницької діяльності і призначили пенсію без цієї довідки. Крім цього, зазначала позивач, що перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 23.08.2000 р., однак за 2000-2013 роки доходів не отримувала, підприємницьку діяльність не здійснювала.

Відповідач в суді першої інстанції позовних вимог не визнав, подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2014 року визнано неправомірними дії УПФ України в м. Тернополі щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов'язано УПФ України в м. Тернополі поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії як інваліду 3 групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, з 01.08.2013 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції від 22.08.2014 року відповідач УПФ України в м. Тернополі оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована як приватний підприємець з 20.05.2004 р. і відповідно до ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є особою, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та відповідно є працюючою, тому права на отримання соціальної пенсії позивачка не має. У зв'язку з наведеним, відповідач розпорядженням від 09.07.2013 р. припини виплату пенсії позивачу. Також зазначає апелянт, що відновлення виплати соціальної пенсії ОСОБА_1 можливе у випадку, коли позивачка буде знята з реєстрації як приватний підприємець та подасть до УПФ України в м. Тернополі заяву з підтверджуючими документами.

Просить апелянт скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2014 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з 30.11.2004 р. призначено соціальну пенсію, у зв'язку з встановленою 3 групою інвалідності по причині загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 4, 29).

Розпорядженням УПФ України в м. Тернополі № 178649 від 09.07.2013 року ОСОБА_1 було припинено виплату соціальної пенсії у зв'язку з тим, що позивач не має права на таку пенсію (а.с. 10).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на соціальну пенсію мають усі непрацездатні громадяни на умовах, що визначаються цим Законом.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно ст. 93 вказаного Закону, соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію, зокрема, інвалідам I і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам 3 групи.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 отримувала соціальну пенсію по інвалідності в період із грудня 2004 р. по липень 2013 року.

Виплату такої пенсії було припинено розпорядженням УПФ України в м. Тернополі № 178649 від 09.07.2013 року.

Розглядуваний адміністративний позов подано позивачем до суду 11.07.2014 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції безпідставно не враховано, що позивачем не наведено і у суду відсутні докази поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду із вимогами про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення нарахування і виплати пенсії за період із 01.08.2013 року по 10.01.2014 року включно.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені в позовній заяві доводи позивача щодо можливості звернення до суду лише із травня 2014 року є необґрунтованими, оскільки відсутні належні докази про безперервне перебування позивача у Польській Республіці протягом вказаного періоду із 18.06.2013 року по 20.05.2014 року, про об'єктивну неможливість (наявність об'єктивних перешкод) для отримання позивачем інформації щодо питання наявності чи відсутності щомісячної пенсії протягом вказаного періоду.

Крім цього, із наявної в адміністративній справі копії закордонного паспорта видно, що період із 18.06.2013 року по 24.05.2014 року це термін дії Візи, а не період перебування позивача у Польщі (а.с. 5).

Тому, пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду відповідних позовних вимог за період з 01.08.2013 року по 10.01.2014 року включно.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що позивач ОСОБА_1 з 23.08.2000 р. по 14.07.2014 р. перебувала на обліку в Тернопільській ОДПІ, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа (а.с. 6, 19).

Відсутність у позивача визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» умов для права на соціальну пенсію не може бути залишено поза увагою.

З врахуванням наведеного вище, а також за наявності чинного і неоскарженого Розпорядження УПФ України в м. Тернополі № 178649 від 09.07.2013 року про припинення виплати соціальної пенсії, не підлягають до задоволення позовні вимоги про поновлення нарахування і виплати позивачу пенсії в період із 11.01.2014 року.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята за результатами неповного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду від 22.08.2014 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про залишення без розгляду частини позовних вимог і про відмову у задоволенні частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1,160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі - задоволити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними, нарахування і виплату пенсії - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, нарахування і виплату пенсії за період із 01 серпня 2013 року по 10 січня 2014 року включно - залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, нарахування і виплату пенсії за період із 11 січня 2014 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.10.2015 року.