Справа № 265/8087/13-а
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/15836/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року в справі за його позовом до Маріупольського міського голови, виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання надати житло,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначав, що 08 липня 2013 року звернувся на особистий прийом до Маріупольського міського голови з проханням на цьому ж прийомі особисто ним розглянути звернення про зарахування на квартирний облік з наданням житла, прийняти рішення по даному зверненню та надати відповідь щодо забезпечення житлом. Проте відповідач на особистому прийомі звернення не розглянув, відповідне рішення не прийняв, а також особисто в першочерговому порядку відповідь не надав.

Посилаючись на порушення права на забезпечення житлом просив визнати бездіяльність Маріупольського міського голови щодо не розгляду ним за участю заявника, в першочерговому порядку на особистому прийомі 08 липня 2013 року заяви про надання як інваліду І групи нового житла на 2-5 поверхах будинку (не кутової квартири), а також не прийняття відповідного рішення; зобов'язати прийняти рішення про надання житла, про що надати відповідь.

Доповнивши позовні вимоги просив визнати неправомірними дії Маріупольського міського голови та виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо порушення житлових прав.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2014 року заяву про доповнення позовних вимог залишено без розгляду у зв'язку з її відкликанням.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог: визнано протиправною бездіяльність Маріупольського міського голови Хотлубея Ю.Ю. щодо не розгляду особисто заяви від 08 липня 2013 року та зобов'язано розглянути заяву від 08 липня 2013 року у відповідності до вимог статті 15 Закону України «Про звернення громадян». У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просив суд скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся на прийом до Маріупольського міського голови Хотлубея Ю.Ю. з заявою про зарахування на квартирний облік з наданням житла як інваліду І групи в порядку статей 42, 46 Житлового кодексу Української РСР.

Листом від 23 липня 2013 року перший заступник міського голови повідомив позивача про те, що при наданні житла сім'ї позивача порушень норм загальної площі не було допущено, протягом 2012-2013 років йому неодноразово надавалися обґрунтовані відповіді щодо забезпечення житлом, а також роз'яснено порядок звернення щодо можливості постановлення на квартирний облік за місцем проживання.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відповідь на звернення позивача була надана у встановлені строки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд виходив з того, що оскільки позивач є інвалідом І групи Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років його заява повинна бути розглянута першим керівником державного органу особисто, проте відповідь на заяву від 08 липня 2013 року була надана першим заступником голови.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 грудня 2014 року у справі №21-530а14.

Звертаючись 08 липня 2013 року з заявою про зарахування на квартирний облік позивач посилався на положення Житлового кодексу Української РСР та закріплене за ним переважне право на отримання житла відповідно до статей 42, 46 цього Кодексу.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання встановлено Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими спільною постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470.

За правилами частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з житлових відносин розглядають в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки позивач звернулася до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин, цей спір не є публічно-правовим і для нього встановлений інший порядок судового вирішення, а тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2014 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/