Справа № 826/11647/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

до

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство "Енергоринок"

про

визнання протиправною постанови № 1553 від 13.05.2015

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство “Енергоринок”, про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.05.2015 №1553 “Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2 "Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови порушено його матеріальне право на отримання оплати виробленої електроенергії. Приймаючи рішення про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника енергії відповідач фактично порушив гарантоване законом право позивача на отримання оплати за вироблену і поставлену в оптовий ринок у квітні 2015 року електричну енергію у рівному з іншими виробниками (енергогенеруючими компаніями) відсотку та позбавив його можливості отримати належні йому кошти за продану ДП «Енергоринок» електроенергію в квітні 2015 року.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Державне підприємство “Енергоринок” пояснень по суті позову не надало, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило хоча було належним чином повідомлене про місце, дату та час судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні з урахуванням положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом оголошено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг (далі – Відповідач або НКРЕКП) від 13.05.2015 № 1553 внесено до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року № 2 "Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії" такі зміни:

підпункт 1.7.1 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

"1.7.1. Здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальників, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року № 1188-р електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії, виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263), НЕК "Укренерго" відповідно до їх фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду, забезпечивши їм рівний відсоток оплати товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням коштів, що перераховували згідно з окремими рішеннями Уряду, постановами НКРЕ, НКРЕКП за електричну енергію відповідного розрахункового періоду.";

підпункт 1.7.2 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

"1.7.2. Здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальниками, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року N 1188-р (крім виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263) електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії, забезпечивши їм 100 % оплату фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням авансових платежів.";

підпункт 1.7.3 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

"1.7.3. Решту коштів розподілити відповідно до пунктів 1.1 – 1.6 цієї постанови (крім виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263).".

2. Ця постанова діє до 15 травня 2015 року (включно).

Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки остання порушує його права та охоронювані законом інтереси та просить суд визнати останню протиправною та скасувати.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ”, підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулювання відносини, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі визначено Законом України “Про електроенергетику” 16 жовтня 1997 року N 575/97-ВР (далі – Закон N 575/97-ВР).

Статтею 15 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Стаття 14 вказаного Закону встановлює обов’язок виробника електроенергії (Позивача) виконувати всі оперативні команди і розпорядження державного підприємства, що здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об’єднаною енерегосистемою України.

У відповідності до ст. 15 1 Закону N 575/97-ВР для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання здійснюється уповноваженим банком відповідно до алгоритму, встановленого національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (стаття 1 Закону N 575/97-ВР).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року № 2 "Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії" було затверджено алгоритм оптового ринку електричної енергії.

Позивачем укладено договір від 31.08.1999 № 78/01-ЕР з ДП «НЕК «Укренерго», правонаступником якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 № 755 є ДП «Енергоринок».

Згідно з п.1.1 ст. 1 вказаного договору позивач зобов'язується продавати, а ДП «Енергоринок» зобов'язується купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 4.3 цього договору остаточний розрахунок за куплену ДП «Енергоринок» у позивача електроенергію здійснюється до 16 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Законом України від 07.04.2015 № 284-VIII «Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику" щодо особливостей регулювання відносин у сфері електроенергетики на території проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 26.04.2015, були внесені зміни до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про електроенергетику», відповідно до яких особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтями 113 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності, керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно ч. 1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначено Законом України “Про Кабінет Міністрів України” від 27.02.2014 N 794-VII (далі Закон N 794-VII).

В той же час, у відповідності до ч. 1 ст. 49 Закону N 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

07.05.2015 Кабінетом Міністрів України (надалі – КМУ) було прийнято постанову № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження».

Вказана постанова КМУ регулює особливості відносин купівлі-продажу електроенергії на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - неконтрольована територія). Відповідно до цієї постанови ДП «Енергоринок» з 01.05.2015 не здійснює купівлю та оплату електроенергії, що виробляється та споживається на неконтрольованій території.

Відповідно до пункту 13 постанови Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з відповідачем та державним підприємством «Енергоринок» доручено здійснити заходи щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, під час проведення остаточних розрахунків з виробниками електричної енергії за місяць, що передує набранню чинності цією постановою.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273 «Про затвердження переліку виробників електричної енергії» було затверджено Перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До вказаного переліку включено Старобешівську ТЕС ПАТ «Донбасенерго».

Відповідачем було прийнято оскаржувану постанову від 13.05.2015 № 1553. З тексту оскаржуваної постанови судом вбачається, що основний зміст останньої полягає в тому, що ДП “Енергоринок” як Розпорядник коштів ОРЕ (РК) протягом дії цієї постанови (тобто, з 13.05.2015 по 15.05.2015) не здійснює остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначеними центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263, за квітень 2015 року у рівному з іншими виробниками електричної енергії відсотку.

Разом з тим, у відповідності до ч. 12 ст. 15 Закону України № 575/97-ВР у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами. Ця оплата забезпечується з урахуванням остаточних платежів відповідно до договору, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії.

Відповідно до пункту 10.1.1. Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку (далі - ІВКОР), яка є невід'ємним Додатком 4 до ДЧОРЕ, всі запропоновані зміни до Алгоритму Оптового ринку мають відповідати Закону України “Про електроенергетику”, встановлюються і затверджуються відповідною постановою НКРЕ. НКРЕ відповідно до Закону України “Про електроенергетику” має право вносити зміни до Алгоритму Оптового ринку самостійно без погодження з іншими органами. В той же час, алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (ст. 1 Закону N 575/97-ВР).

Тобто, виключення виробника електричної енергії, в якої держава фактична придбала електроенергію, з алгоритму розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії суперечить Закону України "Про електроенергію", яким зобов'язано провести розрахунок за поставлену енергію.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Суд наголошує, що з урахуванням положень ч. 12 ст. 15 Закону № 575/97-ВР позивач як енергогенеруюча компанія має право на отримання у кожному розрахунковому періоді (місяці) оплати вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку з іншими енергогенеруючими компаніями (за винятком зелених) та підприємством, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Відповідно до п.п. 1.7.2 Постанови НКРЕКП від 21.12.2011 року № 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» ДП "Енергоринок" щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, до 15 числа (включно) розрахункового місяця зобов’язано здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальників, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року N 1188-р електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії), НЕК "Укренерго" відповідно до їх фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду, забезпечивши їм рівний відсоток оплати товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням коштів, що перераховували згідно з окремими рішеннями Уряду, постановами НКРЕ, НКРЕКП за електричну енергію відповідного розрахункового періоду.

При цьому, пункт 13 постанови КМУ від 07.05.2015 № 263 не містить припису про нездійснення ДП «Енергоринок» розрахунків з виробниками електричної енергії, які провадять свою діяльність на неконтрольованій території, під час проведення остаточних розрахунків за місяць, що передує набранню чинності цією постановою.

Навпаки, відповідно до пункту 8 цієї постанови КМУ ДП «Енергоринок» здійснює відповідно до законодавства погашення заборгованості за закуплену у виробників електричну енергію.

Тобто у ДП «Енергоринок» зберігаються зобов'язання щодо оплати купленої у позивача електроенергії відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в квітні 2015 року здійснював продаж всієї виробленої ним електричної енергії, включаючи електричну енергію, вироблену Старобешівською ТЕС, Державному підприємству «Енергоринок». Всього в цьому місяці позивачем було продано 538 714,906 тис. кВтг вартістю 494 359 275,50 грн. Заборгованість ДП «Енергоринок» перед позивачем за квітень 2015 року становить 375 696 679 грн. Відсоток оплати товарної продукції позивача цього місяця становить 44,5%. Тоді як інші енергогенеруючі компанії отримали відсоток оплати – 85,8% (Енергоатом, Дніпроенерго, Центренерго, Західенерго та ін.).

Отже, внаслідок прийняття оскаржуваної постанови позивач отримав від ДП «Енергоринок» значно нижчий відсоток оплати за електричну енергію, продану в квітні 2015 року, порівняно з іншими енергогенеруючими компаніями, що є порушенням вимог ч. 12 ст. 15 Закону № 575/97-ВР.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов ПАТ «Донбасенерго» таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 69, 70, 71, 128, 158 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов.

2. Визнати протиправною Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.05.2015 №1553 “Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2”.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда