Справа № 2а-1949/11/0970
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 р. Справа № 61391/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Грущенко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач посилався на те, що оскаржуваними наказами позивача звільнено з ОВС України за дискредитацію. Фактичною підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ стало виявлення факту заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2, що є грубим порушенням норм чинного законодавства.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, оскільки його вина у скоєнні злочину не встановлена обвинувальним вироком суду. Висновок відповідача про скоєння кримінального діяння, що дискредитує звання працівника міліції, є необґрунтованим та передчасним.

Позивач просив визнати протиправними та скасувати п.1 наказу УМВС в Івано-Франківській області №390 від 25.05.2011 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ та наказ №54 о/с від 27.05.2011 року, поновити його на посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів карного розшуку Івано-Франківського МВ УМВС, стягнути з УМВС на його користь середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу по день поновлення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що на момент прийняття відповідачем рішенням про його звільнення рішення по кримінальній справі за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України не прийняте. За таких обставин його було звільнено без законних на те підстав, а тому п.1 наказу УМВС в Івано-Франківській області №390 від 25.05.2011 року підлягає до скасування.

Крім того, його було звільнено зі служби без згоди профспілкового органу, без врахування характеру вчиненого та його особи та при відсутності обвинувального вироку в кримінальній справі.

Апелянт просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав, представника УМВСУ в Івано-Франківській області, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції проходив публічну службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку Івано-Франківського МВ УМВСУ в Івано-Франківській області та наказами начальника УМВСУ в Івано-Франківській області № 390 від 25.05.2011 року та № 54-ос від 27.05.2011 року був звільнений з органів внутрішніх справ України з підстав ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ ( за дискредитацію) з 27.05.2011 року.

ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ був звільнений за те, що 10.02.2011 року в службовому кабінеті № 17 Івано-Франківського МВ УМВСУ в Івано-Франківській області за вказівкою іншого працівника міліції незаконно одягнув на гр. ОСОБА_2 спеціальний засіб «кайданки», після чого, перевищивши надані йому законом повноваження, вчинив над ним насильство, шляхом нанесення ударів в різні частини тіла і заподіяння тілесних пошкоджень примушував його зізнатися у вчиненні злочину.

Відмовляючи позивачу в задоволенні його позову, суд першої інстанції правильно застосував норми чинного законодавства, зокрема, норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про міліцію», інших нормативно-правових актів, внаслідок чого прийшов до обґрунтованого висновку, що працівник міліції під час виконання своїх службових обовязків, зобовязаний не тільки вживати передбачених законом заходів щодо припинення правопорушень з боку окремих громадян, але і не допускати порушення законів з свого боку з метою зміцнення авторитету органів внутрішніх справ в їх боротьбі зі злочинністю та не допускати дискредитації органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114, особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Скоєння позивачем вчинку, який дискредитує звання начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, побиття громадянина з метою добитися його зізнання у вчиненні злочину ( в даному випадку крадіжки чужого майна) стверджується висновком службового розслідування інспекції з особового складу УКЗ УМВСУ в Івано-Франківській області від 16.05.2011 року відносно ОСОБА_1 та інших, постановою старшого слідчого прокуратури м. Івано-Франківська від 10.05.2011 року про порушення проти ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, розслідуванням вказаної кримінальної справи та перебування її в даний час на розгляді суду, власноручними поясненнями ОСОБА_2, який факт побиття його позивачем та іншими працівниками міліції підтвердив, даними судово-медичного освідування зазначеного громадянина про наявність у нього тілесних пошкоджень та іншими доказами в матеріалах службового розслідування.

Зазначене давало відповідачу правові підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справ за дискредитацію.

Звільнення проведене з врахуванням всіх норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ щодо порядку та строків звільнення.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову, в звязку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не знаходить.

Доводи апелянта про непогодження звільнення з профспілковим комітетом не є підставою для задоволення апеляційної скарги в силу того, що відносини прийняття, проходження та звільнення з публічної служби в органах внутрішніх справ не регулюються трудовим законодавством, а спеціальними нормами законодавства, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, які не передбачають згоди профспілкового органу на звільнення особи начальницького складу з органів внутрішніх справ в звязку з вчиненням вчинку, що дискредитує органи внутрішніх справ.

Крайній захід дисциплінарного стягнення відносно позивача - звільнення з органів внутрішніх справ, було застосовано з врахуванням характеру вчиненого порушення та особи позивача. Позивач дав письмове пояснення в процесі службового розслідування, тому окремого пояснення щодо обставин вчиненого порушення безпосередньо перед звільненням закон не вимагає.

Доводи апелянта щодо звільнення його зі служби при відсутності обвинувального вироку суду також є безпідставними, оскільки звільнення проведено не в звязку з вчиненням позивачем злочину, а вчинення дій, що дискредитують органи міліції, з приводу чого в справі є достатня кількість доказів.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 року в справі № 2а -1949/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : В.В. Ніколін

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 3.11.2011 року