Справа № 801/535/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"07" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/41911/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Леонтович К.Г.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом Приватного підприємства «Шарм» до Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, треті особи - Лівадійська селищна рада, Республіканський комітет по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим про визнання протиправною та скасування постанови, за касаційною скаргою Приватного підприємства «Шарм» на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2011 року Приватне підприємство «Шарм» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 445 від 10.07.2007 «Про припинення права користування приватним підприємством Фірмою «Шарм» земельною ділянкою».

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 лютого 2013 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 445 від 10.07.2007.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Приватне підприємство «Шарм», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 22.07.2002 на підставі постанови Ради міністрів АРК № 243 від 09.07.2002 «Про передачу земельних ділянок в оренду Приватному підприємству фірмі «Шарм» між Радою міністрів АРК і Приватним підприємством фірмою «Шарм» укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,794 га, строком на 50 років для будівництва торгового центру.

10.07.2007 за результатом розгляду клопотання Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АРК № 903/01-21 від 25.04.2007 Радою міністрів Автономної Республіки Крим прийнято постанову № 445 «Про припинення права користування приватним підприємством фірмою «Шарм» земельною ділянкою», яка є предметом спору у справі.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Встановлено, що спірною постановою Рада Міністрів Автономної Республіки Крим припинила право користування земельною ділянкою, наданої позивачу в оренду.

У даній справі Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а, отже, суб'єкт владних повноважень - Рада Міністрів Автономної Республіки Крим - владних управлінських функцій не здійснювала.

Такий висновок касаційного суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14), від 16 червня 2015 року (справа № 21-222а15).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 211, 220-1, 228, 230, 231 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Шарм» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 6 лютого 2013 року і постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2013 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Шарм» до Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, треті особи - Лівадійська селищна рада, Республіканський комітет по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим про визнання протиправною та скасування постанови.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: