Справа № 2а-58/10
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-58/10 Головуючий у 1-й інстанції: Морозов О.Б. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Заступника начальника відділу державної автомобільної інспекції Куликівського району Чернігівської області капітана міліції Приходька Сергія Михайловича про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2010 року,

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2010 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, заступника начальника відділу державної автомобільної інспекції Куликівського району Чернігівської області капітана міліції Приходька С.М., в якому просив визнати протиправними дій другого відповідача при винесенні постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову СВ №064234 від 11 лютого 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1030,00 грн.

Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду і один із відповідачів наполягає на застосуванні відповідних процесуальних наслідків.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2010 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову, якою адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції та направлено справу на новий апеляційний розгляд. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що, розглядаючи справу по суті позовних вимог, апеляційний суд не звернув уваги на дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, враховуючи висновки і мотиви, з яких було скасоване попереднє рішення апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Предметом даного позову є правомірність дій та рішення (постанови СВ №064234 від 11 лютого 2010 року) щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першої статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту адміністративного позову та з матеріалів справи вбачається, що примірник оскаржувої постанови в справі про адміністративне правопорушення було отримано позивачем 11 лютого 2010 року.

Відповідно до частин першої, третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлено десятиденний строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, перебіг якого обчислюється з дня її винесення. При цьому, вказаний строк встановлено як для звернення до вищестоящого органу (посадової особи), так і для звернення до адміністративного суду.

Оскільки оскаржувана постанова винесена і отримана позивачем 11 лютого 2010 року, а до адміністративного суду він звернувся 22 березня 2010 року, цей позов подано після закінчення встановленого законом строку її оскарження.

Згідно частин першої, другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції другий відповідач наполягав на необхідності відмови у задоволенні позову через пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Умовою незастосування судом наслідків пропущення строку звернення до суду, за приписами статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, є наявність поважних причин такого пропущення.

Поважними причинами є обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, позивач зазначив, що він є юридично необізнаною людиною і не знав про порядок оскарження рішень в адміністративних справах, який не було йому роз'яснено.

Наведені позивачем доводи не можна визнати поважними, адже такі являються суб'єктивними. До того ж, в оскаржуваній постанові, зі змістом якої позивач був ознайомлений, міститься вказівка на строки оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає жодних непереборних та незалежних від позивача обставин, які перешкоджали йому в межах встановленого законом строку звернутись за захистом своїх прав та інтересів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що він у лютому 2010 року звертався до прокуратури Куликівського району Чернігівської області не приймається колегією суддів, оскільки, як свідчить лист цієї прокуратури від 22.03.2010 №55-вих-10, зазначене звернення також було подано після закінчення встановленого статтею 289 КУпАП строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Факт такого звернення жодним чином не доводить неможливості позивача вчасно звернутись за захистом своїх права та інтересів до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 09 жовтня 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.