Справа № 817/1719/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1719/15

29 вересня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 особа-підприємнець ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 № НОМЕР_1, вимоги про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф-14 від 06.05.2015 та рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_2 від 18.06.2015.

В обґрунтування позову заперечує висновки податкового органу щодо завищення витрат за 2013 рік на 188058,00 грн. та за 2014 рік на 182995.80 грн. Вважає, неправомірним донарахування за результатами перевірки податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницької діяльністю за 2013 рік в розмірі 29517,12 грн., за 2014 рік - 28486,08 грн. та донарахування не нарахованого єдиного внеску в розмірі на суму 128755,67 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 65256,13 грн., за 2014 рік в сумі 63499,54 грн. Вказує, що понесені витрати підтверджені первинними документами та безпосередньо повязані з веденням господарської діяльності спрямованої на отримання доходу, що підтверджується наданими при проведенні перевірки первинними документами.

Представник позивача в судовому засіданні, адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 податкова інспекція у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненської області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.36-37). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що протягом періоду, що перевірявся, ФОП ОСОБА_4 здійснювала два види господарської діяльності, а саме: торгово-посередницьку діяльність та здавання в оренду нерухомого майна. В податкових деклараціях про отримані доходи за 2013 та 2014 роки підприємцем помилково не розділено два види діяльності згідно з КВЕД, від здійснення яких одержано дохід. Проведеною перевіркою встановлено, що під дохід отриманий від здавання оренду нерухомого майна позивачем списані витрати, на придбання товарів, які не реалізовані в звітному періоді, та не пов'язанні з отриманням доходу від здавання в оренду нерухомого майна. Тобто, підприємцем не надано жодних документів на витрати, пов'язані з отриманням доходу від здавання в оренду нерухомого майна. В звязку з чим завищено витрати за 2013 рік та 2014 рік на 371053,80 грн. по виду діяльності надання в оренду нерухомого майна методом включення до складу витрат по даному виду діяльності витрат по торгово-посередницькій діяльності (витрати на придбання товарів промислової групи, будівельних матеріалів). За результатами перевірки донараховано єдиний внесок в сумі 128755,67 грн. та застосовано штрафні фінансові санкції.

На підставі викладено, представник відповідача спірні рішення вважає правомірними, в задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа-підприємець 25.02.1993; взята на облік як платник податків з 08.10.1999; зареєстрована платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва серії НБ №134048 від 27.11.2008; види діяльності: роздрібна торгівля побутовими електроприладами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах; діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.61-63,68).

Судом встановлено, що на підставі наказу від 23.02.2015 № 116 та направлення від 14.04.2015 № 54/196/17-16-17-01 уповноваженою особою ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області згідно з ст.75, ст.77, ст.81, ст.82 Податкового кодексу України в період з 14.04.2015 по 27.04.2015 проведено планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_3, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. За результатами перевірки складено акт №42/17-16-17-01-19/НОМЕР_3 від 06.05.2015 (а.с.7-14), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення :

п.138.2 ст.138, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено валові витрати за 2013 рік на 188058,00 грн. та за 2014 рік на 182995,80 грн. Донарахована за результати перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницької діяльності за 2013 рік становить 29517,12 грн., за 2014 рік становить 28486,08 грн.;

до п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" донарахована за результатами сума єдиного внеску становить 128755,67 грн., в тому числі: за 2013 рік на суму 65256,13 грн., за 2014 рік на суму 63499,54 грн.

ОСОБА_5 податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненської області на підставі акта перевірки №42/17-16-17-01-19/НОМЕР_3 від 06.05.2015 прийнято:

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.06.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності" на загальну суму 87 004,80 грн., в тому числі за основним платежем на 58003,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 29001,60 грн. (а.с.4);

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-14 від 06.05.2015, якою вимагається сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 128755,67 грн. (а.с.5);

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 18.06.2015, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 9700,59 грн. (а.с.6).

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з даними акта №42/17-16-17-01-19/НОМЕР_3 від 06.05.2015, в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_4 отримувала дохід від реалізації ТЦМ в т.ч. товарів промислової групи та будівельних матеріалів та здавання в оренду нерухомого майна. За перевіряємий період ФОП ОСОБА_4 отримала дохід від ведення торгово-посередницької діяльності в магазинах "Імператор", що знаходиться за адресою: м. Рівне вул. Кн. Романа,13 та м. Рівне вул. Данила Галицького,2. Приміщення магазину "Імператор" за адресою м. Рівне вул. Данила Галицького,2 ФОП ОСОБА_4 орендує у фізичної особи ОСОБА_7 відповідно до договору оренди.

Також в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_4 отримувала дохід від здачі в суборенду нерухомого майна. Відповідно до договору за № 20 від 03.01.2012 ФОП ОСОБА_4 передала ТОВ "Траспортна компанія САТ" у строкове платне користування нежиле приміщення за адресою м. Рівне вул. Грушевського, 2а загальною площею 387 кв.м. Розмір суборендної плати відповідно до договору становить 14434 грн. (в т.ч. ПДВ 2405,67грн.). В результаті проведеного аналізу взаєморозрахунку між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Траспортна компанія САТ" встановлено, що суборендар відшкодовує витрати на надання комунальних послуг, які складають за 2013 рік - 43718,04 грн., а за 2014 рік - 38655,84 грн. Дебіторська заборгованість на кінець 2013 року та 2014 року відсутня.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи за 2013-2014 роки встановлено розбіжності на суму 371053,80 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 188058,00 грн., за 2014 рік на суму 182995,80 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що під дохід отриманий від здавання в оренду нерухомого майна списані витрати, на придбання товарів, які не реалізовані в звітному періоді, та не повязані з отриманням доходу. Тобто підприємцем не надано жодних документів на витрати повязаних з отриманням доходу від здавання в оренду нерухомого майна.

А саме, ФОП ОСОБА_4 безпідставно завищено витрати на суму 371053,80 в т.ч. за 2013 рік на суму 188058,00 грн., та за 2014 рік на суму 182995,80 грн. по виду діяльності - надання в оренду нерухомого майна методом включення до складу витрат по даному виду діяльності витрат по торгово-посередницькій діяльності (витрат на придбання товарів промислової групи, будівельних матеріалів). Так, протягом 2013 року ФОП ОСОБА_4 отримано доходу від здавання в оренду нерухомого майна на суму 188058,00 грн., протягом 2014 року отримано доходу 182995,80 грн. Кошти перераховані на розрахунковий рахунок підприємця .

До складу витрат по даному виду діяльності згідно з представлених документів підприємцем списані витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, які не були реалізовані в перевіреному періоді та рахуються на залишках.

Отже, в порушення вимог п.138.2, п.138.4 ст.138, ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_4 безпідставно завищено витрати за 2013 рік на суму 188058,00 грн. та за 2014 рік на суму 182995,80 грн.

З даними висновками податкового органу суд не погоджується з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 03.01.2012 між ОСОБА_3 особою - підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" (Суборендар) укладено договір суборенди нежилих приміщень № 20 (а.с.52-56), відповідно до якого Орендар передає в строкове платне користування нежиле приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Грушевського, 2а, загальною площею 387 кв.м. Розмір орендної плати становить 14434 грн. за місяць, в т.ч. ПДВ 2405,67 грн. (п.3.1 Договору №20 від 03.01.2012). Термін дії договору до 30.11.2014 (п.8.1 Договору №20 від 03.01.2012).

01.12.2014 між ОСОБА_3 особою - підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" укладено договір суборенди нежилих приміщень. Розмір орендної плати становить 14434 грн. за місяць в т. ч. ПДВ 2405,67 грн. Термін дії договору до 31.10.2017.

Протягом 2013 року від здавання в суборенду нежитлового приміщення було отримано дохід в розмірі 188058,00 грн. та протягом 2014 року отримано дохід в сумі 182995,80 грн.

Зазначені обставини податковим органом не заперечуються.

Судом встановлено, що нежиле приміщення здане в суборенду ТОВ "Транспортна компанія "САТ", орендовано ФОП ОСОБА_4 (Орендар) у ФОП ОСОБА_8 (Орендодавець) згідно з:

договором оренди від 01.12.2011, відповідно до якого Орендодавець передає в тимчасове користування за оплату на строк визначений договором приміщення за адресою: Грушевського, 2а, загальна площа приміщення - 387 кв.м. Термін дії оренди становить до 30.11.2014. Розмір орендної плати складає 36 грн. за 1 кв.м. (а.с.64-65);

договором оренди від 30.11.2014, відповідно до якого Орендодавець передає в тимчасове користування за оплату на строк визначений договором приміщення за адресою: Грушевського, 2а, загальна площа приміщення - 387 кв.м. Термін дії договору до 31.10.2017. Розмір орендної плати складає 36 грн. за 1 кв.м. (а.с.66-67).

Здійснення ФОП ОСОБА_4 оплати орендної плати, на виконання умов Договорів оренди від 01.12.2011 та від 30.11.2014 підтверджується видатковими касовими ордерами: № 84 від 27.06.2013 на суму 84000 грн.; № 185 від 27.12.2013 на суму 84000 грн.; № 86 від 26.06.2014 на суму 84000 грн. та № 187 від 30.12.2014 на суму 84000 грн. (а.с.48-51).

Відповідно до ч.4 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Тобто, законодавець передбачає, що не всі операції, які здійснюються підприємцем можуть бути дохідними (прибутковими), однак, основна мета здійснення підприємницької діяльності - одержання прибутку.

З огляду на вищенаведене, дохідність чи збитковість діяльності фізичної особи-підприємця визначається сукупно за наслідками діяльності протягом року, а не в розрізі окремих господарських операцій.

При цьому, ч.4 п.164.1 ст.164 та п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, не зобовязує платника податку розраховувати оподатковуваний дохід по кожному окремому виду діяльності, а визначає, що базою оподаткування є чистий дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом та витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. При цьому, при формуванні чистого оподаткованого доходу враховуються усі види оподаткованого доходу від усіх видів діяльності фізичної особи - підприємця та усі документально підтверджені витрати від усіх видів діяльності.

В акті перевірки відповідачем не заперечується фактично розмір задекларованих витрат позивача, однак вказується на відсутність витрат, повязаних із здійсненням такого виду діяльності як надання в оренду нерухомого майна.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу

Тобто, норма п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України є відсильною нормою і вказує на те, що витрати суб'єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від зайняття підприємницькою діяльністю, формуються у тому ж порядку як у платників податку на прибуток.

Перелік витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, закріплений у ст.138 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 13 9 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді" вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п.138.2 ст.138 цього Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, установлених розділом II Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ХІУ) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі ст.1 Закону №996-ХІУ первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №996-ХІУ первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, первинні документи (на паперових і машиннозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Вищеописані документи надані ФОП ОСОБА_4 відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оформлені належним чином та є первинними документами в розумінні закону. Зазначені документи надавались посадовим особам податкового органу під час проведення перевірки, які були зобовязані врахувати надані первинні документи, що підтверджують факт вчинення господарських операцій.

Відтак, висновки контролюючого органу про завищення витрат, які задекларовані позивачем у деклараціях про доходи та майновий стан за 2013-2014 роки (а.с.40-47), є необґрунтованими та спростовуються дослідженими судом доказами, а відтак підстави для збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за 2013 та 2014 роки в розмірі 58003,20 грн. були відсутніми, що виключає застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 29001,60 грн.

Враховуючи наведені норми законодавства, а також той факт, що понесені витрати ФОП ОСОБА_4 підтверджено первинними документами та безпосередньо повязані з веденням господарської діяльності спрямованої на отримання доходу, який підтверджується поданими до податкового органу деклараціями, то прийняте податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2015 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Перевіряючи правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14 від 06.05.2015 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.06.2015, суд встановив та врахував наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

Виключно даним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За змістом п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб підприємців є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок нараховується на суми доходу (прибутку), отриманого від підприємницької діяльності не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум.

Згідно з пп.3 п.11 ст.25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як встановлено судом, на визначення розміру єдиного соціального внеску за оскаржуваною вимогою та розміру застосованої до позивача штрафної санкції за оскаржуваним рішенням про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску мали вплив висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрати за 2013-2014 роки на суму 371053,80 грн. та донарахування податку на доходи фізичних осіб загальною сумою 58003,20 грн.

У звязку з не підтвердженням в ході судового розгляду справи висновків контролюючого органу про завищення позивачем витрат та безпідставність донарахування податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за 2013 рік на 29517,12 грн. та за 2014 рік на 28486,08 грн., нарахування єдиного внеску за 2013 рік в сумі 65256,13 грн. та за 2014 рік в сумі 63499,54 грн. є неправомірним з огляду на відсутність відповідної бази для його нарахування. Відповідно, безпідставним є застосування штрафної санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску за 2013-2014 роки в розмірі 9700,59 грн.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14 від 06.05.2014 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 18.06.2015 є протиправними та підлягають до скасування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 72 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірних рішень суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 № НОМЕР_1, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-14 від 06.05.2015 та рішення про застосування штрафних санкцій від 18.06.2015 № НОМЕР_2.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 17 червня 2015 р. № НОМЕР_1;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області №Ф-14 від 06 травня 2015 р.;

- рішення про застосування штрафних санкцій Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № НОМЕР_2 від 18.06.2015 р.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 особи-підприємнця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 450,92 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.