Справа № 2-а-2611/11
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2611/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2011 року, суддя Володарського районного суду Київської області, ОСОБА_1, розглянувши справу у порядку скороченого провадження за адміністративним позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації

про визнання неправомірними дій ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адмінстрації та стягнення недотриманої допомоги на оздоровлення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у липні 2011 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що він є громадянином евакуйованим у 1986 році із зони відчуження ІІ категорії і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд визнати неправомірною відмову відповідача та зобовязати відповідача провести нарахування та виплатити недоотриману суму на оздоровлення за 2007- 2009 роки , провадити такі виплати і надалі відповідно до вимог чинного законодавства.Звернути до негайного виконання постанову суду.

Суддя оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини , дослідивши матеріали справи, заперечення надані відповідачем , приходить до висновку , що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, по справі встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження ІІ категорії, що стверджується копією посвідчення серії Б № 004365 ( а.с.8) , та звернувся до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 РДА Київської області із заявою про виплату щорічної допомоги на оздоровлення , у задоволенні вимог відповідачем було відмовлено, про що його повідомлено листом ( а.с.5) .

Представник відповідача у своїх письмових запереченнях просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі за відсутністю протиправних дій з боку управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 РДА , при цьому вказуючи що позитивні рішення на користь окремих громадян за рахунок обмеження гарантованих державою прав на отримання чорнобильських соціальних виплат інших громадян ОСОБА_3 праці та соціального захисту громадян ОСОБА_4 РДА вважає порушенням прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Як вбачається із письмових заперечень проти позову, наданих відповідачами, щорічна допомога на оздоровлення позивачу виплачувалась в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та № 562 від 12.07.2005 року " Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З запереченнями відповідача не можливо погодитися з наступних підстав. Статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 ( в редакції Закону від 09.07.2007 року) громадянам евакуйованим у 1986 році із зони відчудення ІІ категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат (при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається моментом її виплати). Частиною 7 ст. 48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги на оздоровлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Разом з тим, дія ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була зупинена на 2007 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції , але Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону визнано неконституційним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, в даному спорі застосуванню підлягає ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року.

Отже, позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Тому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення громадянам евакуйованим у 1986 році із зони відчуження ІІ категорії в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян. Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомог провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Як вбачається із змісту Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та бюджетної програми "Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення…" виплата щорічної допомоги на оздоровлення потерпілих від Чорнобильської катастрофи проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

Отже , відповідачем порушено право на отримання грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" тому необхідно зобов'язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 РДА Київської області здійснити перерахунок та нарахувати зазначену допомогу у встановлених ст. 48 вище зазначеного Закону розмірах. Так, відповідно до ст. 53 Закону України „ Про державний бюджет на 2010 рік та ст. 21 Закону України „ Про Державний бюджет на 2011 рік встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 - 2010роки була проведено 27 липня 2010 року, тому вважаю, що не було пропущено строк для звернення до суду , за виплатою належної допомоги на оздоровлення, з урахуванням проведених виплат. Тому вважаю , що проведення перерахунку та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення можливе за 2009-2010 роки , так як позивач отримав лист про відмову у перерахунку від відповідача 06.07.2011 року , таким чином, позов підлягає до часткового задоволення

Вимога позивача щодо стягнення заборгованості по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки не підлягає до задоволення оскільки ст. 99 КАС України вказує, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав , свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк , який , якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобовязання у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення у майбутньому у зазначених вище розмірах оскільки судом не може бути наперед встановлено чи будуть порушуватися в цій частині права позивача чи ні.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення щодо не нарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача задовольняючи позов в частині стягнення допомоги на оздоровлення , слід визнати бездіяльність даного управління щодо неперерахування щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - протиправною.

Декретом KM "Про державне мито" позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Конституції України, ст. ст. 48 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, ст. 52 Закону України „ Про державний бюджет на 2010 рік, ст.21 Закону України „ Про Державний бюджет України , ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163, 167, 183-2 , 256 Кодексу адміністративного судочинства України , суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задоволити частково .

Визнати відмову ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 РДА Київської області в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_5 відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправною .

Зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 РДА Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки , відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати , з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною обчислюється з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Г. Л. Моргун