Справа № 2а-1670/3116/12
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 р.Справа № 2а-1670/3116/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 2а-1670/3116/12

за позовом ОСОБА_1

до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області ( далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 13 лютого 2012 року №.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 2113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 13 квітня 2007 року, номер запису 2 001184 та перебуває на обліку в Лохвицькій ОДПІ (т.1 а.с. 83-85).

Позивач у спірному періоді перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

У період з 13 січня 2012 року по 23 січня 2012 року, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01 січня 2009 року по 03 листопада 2011 року.

Як встановлено судом, правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 26 січня 2012 року №55/17/НОМЕР_1 (т.1 а.с. 7-57), за висновками якого встановлено порушення позивачем, зокрема підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року в частині правильності визначення оподатковуваного (чистого) доходу, а саме занижено чистий дохід за перевіряємий період на загальну суму - 3235483,19 грн. в тому числі за 2009 рік на 550000 грн., 2010 рін на 2448300 грн., за 2011 рік на 237183,19 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб внаслідок не відображення в податковій звітності результатів від операцій пов'язаних з фінансовою допомогою, що призвело до заниження даних декларацій на 485322,48 грн. в тому числі за 2009 рік на суму 82500 грн., за 2010 рік на суму 367245 грн., за 2011 рік на суму 35577,48 грн.

На підставі акту перевірки від 26 січня 2012 року №55/17/НОМЕР_1, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року (т.1 а.с. 58), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 485322,48 грн.

Як встановлено судом, підставою для такого збільшення є висновки перевірки про заниження суми чистого доходу, який виник внаслідок неповернення у повному обсязі поворотної фінансової допомоги до кінця року, що призвело до заниження податкового зобо'язання по податку з доходів фізичних осіб внаслідок не відображення в податковій звітності результатів від операцій, пов'язаних з фінансовою допомогою.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 13 лютого 2012 року.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від № від 13 лютого 2012 року, колегія суддів зазначає:

У відповідності до пп. 1.22.2 п. 1.22 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно з пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону.

Так, пп. 135.5.5 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)зазначено, що інші доходи включають, зокрема 135.5.5. суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151.1 статті 151 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Пунктом 13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі по тексту - Інструкція), затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у частині першій цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими законом з питань оподаткування доходів фізичних осіб для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності. Загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Відповідно до ст. 177 Податкового кодексу України встановлено правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пп. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному періоді між позивачем (кредитор) і позичальниками укладені договори про надання зворотної фінансової допомоги, а саме: із ПОГ "КМГО СОІУ "СПАС" №5/12 від 15 січня 2009 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 99), №01/15-10 від 15 січня 2010 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 103), №06/05 від 06 травня 2010 року на суму 60000 грн. (т.1 а.с. 110), №02/07 від 02 липня 2010 року на суму 500000 грн. (т.1 а.с. 114) №09/08 від 08 вересня 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 130), №09/08-10 від 08 вересня 2010 року на суму 100000 грн. (т.1 а.с. 136), №09/23-10 від 23 вересня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 140), №09/30-10 від 30 вересня 2010 року на суму 500000 грн. (т.1 а.с. 145), №02/04-11 від 02 лютого 2011 року на суму 340000 грн. (т.1 а.с. 167), №02/15-11 від 15 лютого 2011 року на суму 250000 грн. (т.1 а.с. 173), №04/04-11 від 04 квітня 2011 року на суму 180000 грн. (т.1 а.с. 178), із ТОВ "Грін Грей" №17 від 22 лютого 2010 року на суму 40000 грн. (т.1 а.с. 106), із ПП "Захід-Спас" №07-28 від 29 липня 2010 року на суму 365000 грн. (т.1 а.с. 119), №12-20/10 від 20 грудня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 159), із ПП Стеблянко Руслан №09/30-10 від 30 вересня 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 153), №09/27-10 від 27 вересня 2010 року на суму 50000 грн. (т.1 а.с. 156), із ТОВ Агрофірма "Лан" №05/27 від 27 травня 2011 року на суму 180000 грн. (т.1 а.с. 163).

Як вбачається з платіжних доручень та банківських виписок у 2009 році позивачем надано фінансову допомогу у сумі 20000 грн., яка повернута останньому (т.1 а.с. 101-102), у 2010 році у сумі 2118400, яка повернута (т.1 а.с. 104-105, 107-109, 111-113, 115-117, 120-129, 131-134, 137, 141-143 146-152, 154-155, 157-158, 160-162), у 2011 році у сумі 950 грн., яка повернута (т.1 а.с. 164-166, 168-171, 174-176, 179-183).

Також між позивачем (дебітором) та кредиторами були укладені договори про отримання зворотної фінансової допомоги, а саме: із ПОГ "КМГО СОІУ "СПАС" №23/03 від 20 березня 2009 року на суму 700000 грн. (т.1 а.с. 193), №02/22/10 від 22 лютого 2010 року на суму 25000 грн. (т.1 а.с. 210), №04-09 від 09 квітня 2010 року на суму 80000 грн. (т.1 а.с. 214), №05/09 від 19 травня 2010 року на суму 400000 грн. (т.1 а.с. 218), №08-04 від 04 серпня 2010 року на суму 150000 грн. (т.1 а.с. 226), №10-18/10 від 18 жовтня 2010 року на суму 114000 грн. (т.1 а.с. 235), №11-19/11 від 12 листопада 2010 року на суму 200000 грн. (т.1 а.с. 239), №09/06 від 09 червня 2011 року на суму 110000 грн. (т.1 а.с. 248), із ТОВ "Морська перлина" №14/04-11 від 14 квітня 2011 року на суму 100000 грн. (т.1 а.с. 246).

Також, з наданих платіжних доручень та банківських виписок вбачається, що у 2009 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 650900 грн., яка повернута у цьому році (т.1 а.с. 194-208), у 2010 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 927000 грн., яка повернута у сумі 777000 грн. у 2010 році, а 150000 грн. у 2011 році (т.1 а.с. 211-213, 215-217, 219-225, 227-234, 236-238, 240-244), у 2011 році позивачем отримано фінансову допомогу у сумі 480000 грн., яка повернута у цьому році (т.1 а.с. 247-248, 250-254, 259-263).

Як вбачається з матеріалів справи, контрагенти позивача є платниками податку на прибуток (т.2 а.с. 213-225), а тому приписи пункту 4.1.6 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України на дані правовідносини не можуть застосовуватися.

Також, колегія суддів зазначає, що поворотна фінансова допомога не може бути об'єктом оподаткування, оскільки вона не є виручкою у грошовій або натуральній формі, не пов'язана із продажем та не є чистим оподатковуваним доходом, оскільки відповідно до умов укладених договорів надана сума підлягала поверненню у визначений строк, нарахування процентів договорами не передбачалося.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ФОП ОСОБА_2 порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №55/17/НОМЕР_1, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2012 року.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лохвицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2015р. по справі № 2а-1670/3116/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.10.2015 р.