Справа № 826/8114/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8114/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леннокс Україна" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леннокс Україна" (далі - ТОВ "Леннокс Україна") звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Солом'янському районі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.02.2015 р. №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 09.02.2015 р. №.

На вказану постанову ДПІ у Солом'янському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ДПІ у Солом'янському районі проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Леннокс Україна» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Софтпро-Технолоджі» за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 22.01.2015 р. №134/26-58-22-02-17-38638780.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188 ст. 188, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та, як наслідок, заниження податку на додану вартість на загальну суму у розмірі 1 000 000,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 09.02.2015 р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 000 000,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 250 000,00 грн.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу України, визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, в тому числі придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, при цьому датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього Кодексу податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що в перевіряємий період позивачу на підставі договору поставки продукції від 11.07.2014 р. № 11/0714 з ТОВ «СофтПро-Технолоджі» поставлено відповідні холодильні агрегати, що підтверджується належним чином оформленими видатковими, товарно-транспортними та податковою накладними, копії яких наявні в матеріалах справи. За результатами вказаних господарських операцій позивач сформував податковий кредит за спірний період на суму у розмірі 1 000 000,00 грн. Позивач вказані послуги оплатив повністю, в тому числі сплативши у їх ціні ПДВ у розмірі 1000000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку в банку з відповідними відмітками.

Реальність спірних господарських операцій підтверджується також залученими до матеріалів справи:

- договором поставки та шефмонтажу обладнання від 10.07.2014 р. № 14/0710, укладеним між позивачем та ПрАТ «Мульті Весте Україна 3», видатковими та податковими накладними, довіреностями на отримання ТМЦ, актами приймання-передачі до нього, з метою виконання якого (договору від 10.07.2014 р. №14/0710) виконувались спірні господарські операції;

- договором відповідального зберігання від 10.09.2014 р., укладеним між позивачем та ТОВ «Компанія Локомотив», актами приймання-передачі майна - холодильних агрегатів на зберігання за адресою: м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5; листом ТОВ «СофтПро-Технолоджі» від 21.10.2014 р. вих. № 21/10-01 щодо підтвердження можливості доставки обладнання за адресою: м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5; фотокартками щодо транспортування та монтування зазначеного обладнання, які в своїй сукупності підтверджують факт виконання ТОВ «СофтПро-Технолоджі» умов спірного Договору;

- договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 29.09.2014 р. №290914-1, укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_4, товарно-транспортними накладними, складеними за результатами виконання такого договору про транспортування холодильних агрегатів з м. Києва до м. Львова на об'єкт для їх монтажу відповідно до договору від 10.07.2014 р. № 14/0710 з ПрАТ «Мульті Весте Україна 3».

Такі документи відповідають чинному законодавству та дають можливість встановити зміст і обсяг наданих послуг.

В свою чергу, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять товарність та реальність господарських операцій між позивачем та зазначеним контрагентом.

При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом не зазначено жодних зауважень щодо повноти та змісту, поданих позивачем первинних документів. Підставою для висновку відповідача про допущені позивачем порушення та заниження податку на додану вартість стала встановлена ним нікчемність вказаного договору, внаслідок відсутності у ТОВ «СофтПро-Технолоджі» (контрагента позивача) основних фондів, подання таким товариством останньої декларації з ПДВ за листопад 2014 року з нульовими показниками та встановлення в ході аналізу системи співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

Отже, зазначені у акті перевірки обставини стосуються лише господарської діяльності контрагента позивача та подання ним податкової звітності, і жодним чином не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності господарських операцій.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту та донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом.

Крім того, жодним законом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.02.2015 р. №, тому таке рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ДПІ у Солом'янському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 12.10.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.