Справа № 826/10008/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/925/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» звернулося в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними дії, скасувати рішення про коригування митної вартості товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення норм Митного кодексу України, необґрунтовано використано резервний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. У відповідача не було підстав для непогодження із заявленою позивачем митною вартістю, визначеною за основним методом № 1 (ціною договору), а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню. На підставі зазначеного рішення було також прийнято картку відмови. Враховуючи те, що картка відмови ґрунтується на протиправному рішенні про коригування митної вартості позивач просив також скасувати і картку відмови.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.01.2014 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 100250004/2014/000009/2, яким митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість імпортованих товарів ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснено.

На виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснено під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Відповідно до п. 4.1. ст. 54 Митного кодексу України, здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. Проведено консультації з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі.

В подальшому, зазначаючи в гр. 33 рішень про наявність обґрунтованих сумнівів у правильності обраного декларантом методу визначення митної вартості, відповідач посилався на інформаційні ресурси, які знаходяться у віданні митного органу та відомості, а також дані, оброблені під час декларування товарів іншими, ніж позивач особами. За таких обставин, митну вартість товарів відповідачем було визначено на підставі митної вартості товарів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких вже завершено.

Задовольняючи адміністративний позов, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про те, що позивачем правомірно розраховано митну вартість товарів, які ввозяться, за першим методом – за ціною контракту виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між підприємством RISEKUND LTD (Продавець) і Приватним підприємством «Акрілат-Хімконтракт» (Покупець) укладено контракт № 13/01-07 від 07.01.2013 року та додаток № 22 від 10.12.2013 року, згідно з яким Продавець зобов'язується поставити і продати, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити L-Лизин Сульфат в кількості 35,00 тонн за ціною 892,90 дол. США/тн. Умови оплати, згідно додатку № 22 від 10.12.2013 року визначено протягом 45 днів від дати коносамента.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: договір (контракт, угоду) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України надано відповідачу прайс-лист від 02.12.2013 року; лист від 18.11.2013 року компанії BIO-CHEM TEXNOLOGY LIMITED, який містить інформацію про те, що компанія «RISEKIND LTD» та компанія Dahe Bio technology Development Co. Ltd та 100 % входять до складу компанії BIO - CHEM TEXNOLOGY LIMITED, яка в свою чергу являється материнською компанією; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-57/2 від 06.02.2014 року; податкову накладну № 354 від 27.03.2014 року.

Суди попередніх інстанцій вірно зазначили, що самі по собі відмінності в декларації країни відправлення та в сертифікатах аналізу відсоткового значення вмісту лізину жодним чином не можуть бути безумовним свідченням приховування або зменшення позивачем складових вартості імпортованого товару, за відсутності, як в даному випадку, у митного органу інших обґрунтованих доводів неправомірного визначення позивачем митної вартості імпортованих товарів. При цьому прайс-лист – це листи продукції, що складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій не передбачено. Законодавством України не визначено типової форми прайс-листів, а тому він складається в довільній формі. Отже наведені в прайс-листах фірми – виробника товару, не мають імперативного характеру, а можуть прийматися до уваги митними органами лише як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості. При цьому на час розгляду справи, вартість товару позивачем повністю сплачена, що підтверджено платіжним дорученням № 1448 від 16.01.2014 року.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 3 ст. 53, частин 2, 4-6 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За правилами ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України).

Виходячи з наведеного, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про те, що позивачем правомірно розраховано митну вартість товарів, які ввозяться, за першим методом – за ціною контракту згідно ст. 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів ст. 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 Митного кодексу України).

Позивачем було подано достатній та належний пакет документів для застосування основного методу визначення митної вартості товару у відповідності до вимог ст. 53 Митного кодексу України. Виходячи з наведеного, Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» мало право на розмитнення товару відповідно до чинного законодавства у порядку, визначеному ст. 58 Митного кодексу України. Відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів відхилити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Судді: