Справа № 2а-2540/10
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" квітня 2011 р. Справа № 2а-2540/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "09" грудня 2010 р. у справі № 2а-2540/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

2 вересня 2009 року позивачка звернулась з адміністративним позовом і просить визнати дії управління Пенсійного Фонду неправомірними та стягнути із нього доплату до пенсії у відповідності із ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 1.07.2006 року по 01.08.2009 року в сумі 212220,5 грн.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 9 грудня 2010 року позов задоволено частково: визнано дії управління Пенсійного Фонду України в м.Коростені неправомірними та зобов"язано його провести нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 02.09. 2008 року .В решті позовних вимог відмовлено в задоволенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - управління Пенсійного фонду України в м.Коростені, подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в засідання суду не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення сторонам рекомендованою кореспонденцією судових повісток та копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, є пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Коростені, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та є потерпілим від аварії на ЧАЄС 3-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, паспортом , довідкою.

Відповідач виплачував позивачу доплату як особі, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі 10,50 грн., сума якої, на думку позивача, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв"язку з чим він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме: зобов"язав відповідача провести донарахування та виплатити позивачу кошти, передбачені ст. 39 Закону, за період з 02.09.2008 року.

Оцінюючи таку правову позицію суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати протягом визначеного судом строку постійно змінювався в сторону збільшення.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач, відповідно до ст.39 Закону, як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ч.2 ст. 39, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по справі є належним.

Отже,вимоги позивача підлягають задоволенню.

В той же час колегія суддів приходить до висновку , що ухвалюючи по суті правильне рішення, суд першої інстанції помилково зобов"язав відповідача провести перерахунок доплати до пенсії, починаючи з 2.09.2008 року не обмежившись відповідним строком, тобто зобов"язав проводити перерахунок на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав , свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод та інтересів. Захист порушених прав , свобод та інтересів на майбутнє, які не відбулися в часі чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов"язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу доплат на майбутнє не грунтується на чинному законодавстві. Таку правову позицію висловлено судом 1-ї інстанції в мотивувальній частині свого рішення, в той же час в резолютивній частині рішення зобов"язано відповідача провести перерахунок доплати на майбутнє.

Позивач звернувся до суду 2 вересня 2009 року , а тому в даному випадку враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах річного строку звернення до суду(ст.99 КАС України в редакції від 6.07.2005 року,яка діяла на час звернення позивачки до суду) і цей строк для позивачки закінчується 2.09.2008 року , то відповідача необхідно зобов"язати провести перерахунок доплати до пенсії з 2.09.2008 року по 2.09.2009 року.

За таких умов, відповідно до ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду , суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 197,198, 201,207,254 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 9 грудня 2010 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частину зміненої постанови в наступній редакції :

Зобов"язати управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень Житомирської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 кошти, передбачені ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 2.09.2008 року по 2.09.2009 року включно.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області вул.Сосновського,46,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11509