Справа № 2а-2/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/23093/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Леонтович К.Г.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держкомзему у Київській області до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2012 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2010 року заступник прокурора Києво-Святошинського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Лісниківської сільської ради № 65/16 від 30.08.2008 «Про надання ОСОБА_4 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1».

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Київської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 02.11.2006 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області прийнято розпорядження № 854 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою Державного підприємства «Боярська лісова дослідна станція» (відокремлений підрозділ Національного аграрного університету) та передачі її до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області» яким в зв'язку з добровільною відмовою Державного підприємства «Боярська лісова дослідна станція» (відокремлений підрозділ Національного аграрного університету) вирішено припинити право постійного користування ним земельною ділянкою загальною площею 9,7999 га (ліси І групи, вкриті лісом) та віднесено зазначену земельну ділянку до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області.

26.07.2008 Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення № 61/1 «Про порядок використання земельної ділянки площею 9,7999 га, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади села Лісники згідно з розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 854 від 02.11.2006», яким вирішено використовувати під житлову забудову земельну ділянку площею 9,7999 га, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади села Лісники, на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 854 від 02.11.2006.

30.08.2008 Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято спірне у цій справі рішення № 65/16 «Про надання ОСОБА_4 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1», яким вирішено надати ОСОБА_4 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Згідно зі статтею 55 Земельного Кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до статей 56, 57 цього кодексу землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Як зазначалось, Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області рішенням № 61/1 від 26.07.2008 вирішено використовувати під житлову забудову земельну ділянку площею 9,7999 га, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади села Лісники, на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 854 від 02.11.2006.

За змістом частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області, звертаючись до суду із цим позовом, не довів факту віднесення земельної ділянки до земель лісового фонду, відносно якої прийнято спірне рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1».

У частині 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахування описаного суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність з боку відповідача порушень вимог законодавства при прийнятті спірного рішення.

З такими висновками погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України і доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 КАС України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області відхилити, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2012 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: