Справа № 359/3294/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/46953/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Мороза В.Ф.,

суддів: Донця О.Є.,

Логвиненка А.О.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М

за участю представника Бориспільскої міської ради -Жарий О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біопром» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Біопром» (надалі - товариство)

до Бориспільскої міської ради (надалі - міська рада)

про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство звернулось з позовом про визнання протиправним та скасування рішення міської ради від 26.03.2013 року №2997-36-VI «Про скасування рішення міської ради від 31.01.2012 року №1637-21- VI «Про внесення змін у рішення міської ради від 30.08.2007 року №1862-21- V «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Біопром» земельної ділянки площею 0,6589 га в оренду під будівництво культурно-мистецького та розважального комплексу по вулиці Київський шлях (територія міського парку культури та відпочинку) у м. Борисполі».

В обґрунтування позову вказав на невідповідність цього рішення вимогам закону та перевищення повноважень міською радою. При цьому позивач зазначив, що відповідно до рішення міської ради №1862-21- V від 30.08.2007 року, на підставі якого було укладено договір оренди землі, товариству була надана в оренду строком на 25 років земельна ділянка площею 0,6589 га під будівництво культурно-мистецького та розважального комплексу по вул.. Київський шлях (територія міського парку культури та відпочинку). В подальшому рішенням міської ради від 31.01.2012 року №1637-21- VI було внесено зміни до зазначеного рішення від 30.08.2007 року, що полягали у наданні земельної ділянки для будівництва багатофункціонального громадського центру, а не культурно-мистецького та розважального комплексу, як було визначено раніше. На підставі рішення про такі зміни сторонами 10.02.2012 року були внесені і відповідні зміни у договір оренди земельної ділянки. Водночас оскаржуваним рішенням було незаконно скасовано рішення міської ради від 31.01.2012 року №1637-21 щодо зміни функціонального призначення комплексу, оскільки на підставі цього рішення між сторонами виникли правовідносини, оформлені договором оренди земельної ділянки та ці правовідносини були змінені відповідачем самостійно без будь-якої згоди товариства.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2013 року позов було задоволено, оскаржуване рішення міської ради визнано протиправним та скасовано. Суд дійшов висновку, що у сторін виникли правовідносини з приводу реалізації позивачем права оренди земельної ділянки, тоді як такі правовідносини не можуть бути змінені без згоди позивача, а існуюче становище останнього не може бути погіршене оскаржуваним рішенням міської ради.

Апеляційний адміністративний суд постановою від 03 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасував та у позові відмовив. При цьому зазначив, що оскільки міською радою було встановлено невідповідність прийнятого нею рішення від 31.01.2012 року №1637-21- VI вимогам закону, то його подальше скасування відповідало приписам чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Судова колегія вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому відповідно до пунктів 1 та 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, а також справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Оскаржуване рішення є формою волевиявлення міської ради як орендодавця на зміну правовідносин сторін, які відповідно до закону врегульовані відповідним договором. Це рішення не має самостійного характеру та може бути реалізоване лише шляхом внесенням змін у договір оренди земельної ділянки.

Вирішуючи спір по суті, суди не звернули уваги на те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач діяв як учасник договірних правовідносин, а також те, що за змістом статті 12 ГПК України та статті 15 ЦПК України спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні договорів розглядаються в порядку господарського чи цивільного судочинства, в залежності від суб'єктного складу учасників.

Враховуючи викладене та суб'єктний склад сторін дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Біопром» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року та постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2013 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко