Справа № 818/1856/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 р.Справа № 818/1856/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Сумцової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р. по справі № 818/1856/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкового повідомлення-рішенн,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції № від 09 жовтня 2014 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1321636,52 грн.

09 липня 2015 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволений частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 52 коп.

Відповідач, Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, не погоджуючись з рішенням суду першої в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі, а також його представник у судовому засіданні зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що в разі не збереження контрольної стрічки фінансова санкція за таке порушення застосовується не за кожну не збережену контрольну стрічку. Крім того, вважає, що доказом реалізації не оприбуткованого товару є відсутність належним чином зареєстрованої Книги обліку доходів і витрат, які зобов'язана вести фізична особа-підприємець.

Представник позивача в судовому засіданні, з викладених підстав, проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ст. 195 КАС України, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 05.08.2014 року по 26.08.2014 року Шосткинською ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 03.08.2012р. по 31.12.2013р.

За наслідками перевірки був складений Акт, в якому встановлено порушення позивачем п.10, п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення -рішення № від 09.10.2014 року відповідно до якого до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 1321636.52 грн. (а.с.54, І том).

З Акту перевірки та розрахунку (а.с.55, І том) вбачається, що загальна сума штрафної (фінансової) санкції яка визначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні складається з двох порушень, а саме:

- за порушення п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за яке передбачена відповідальність згідно з п. 5 ст. 17 вищевказаного закону у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за незбереження контрольних стрічок до РРО у кількості 161 штуки. Загальна сума штрафної фінансової санкції за це правопорушення становить 27370 грн. (161 х 170 = 27370 грн.)

- за порушення п. 12 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність згідно ст. 20 вищевказаного закону у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів. Загальна сума штрафної фінансової санкції за це правопорушення становить 1 294 266 грн. 52 коп. (647133,26 грн. х 2 = 1294266,52грн.).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом про його та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції № від 09 жовтня 2014 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 170 грн., суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 52 коп., суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині прийнято податковим органом не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, врегульовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, врегульовано Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Водночас, у відповідності до п.5 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірах десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або не збережено контрольну стрічку протягом трьох років, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Як вбачається з висновків акту перевірки (аркуш акту перевірки 26, а.с.35, І том), штрафні (фінансові) санкції, які визначені податковим повідомленням-рішенням від 09.10.2014р. № в частині застосування штрафу в розмірі 27370 грн., розраховано наступним чином: за незабезпечення зберігання контрольних стрічок за період з 14.09.2012р. по 31.12.2013р. в кількості 161 штук, що підтверджується даними Книги обліку розрахункових операцій (161 х 170 = 27370.00 грн.).

Отже, розрахунок суми штрафних санкцій, наведений відповідачем як у Акті, так і у запереченнях на позов, свідчить про те, що при визначенні суми штрафних санкцій ним враховувалась кількість не збережених контрольних стрічок у відповідний період.

Однак, відповідачем не було враховано той факт, що Закон №265/95-ВР не ставить застосування фінансових санкцій у залежність від кількості не збережених контрольних стрічок, враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Таким чином, визначаючи порядок застосування норм Закону №265/95-ВР, відповідач може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості не збережених контрольних стрічок протягом трьох років, що створюється на РРО.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постанові від 16.04.2013 року у справі №21-89а13 та ухвалі від17.03.2014 року у справі №К/800/42793/13, врахування якої при відправленні правосуддя є обов`язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем належним чином здійснено роздруківку та збереження фіскальних звітних чеків. Додані до справи копії відповідних Z-звітів РРО (фіскальні звітні чеки) повністю підтверджують суму отриманої позивачем виручки та те, що вона була проведена через РРО. Це також повністю підтверджується записами зробленими в книзі обліку розрахункових операцій, та банківськими виписками, які підтверджують факт внесення в той же день в повному обсязі в банк отриманої виручки.

Основним документом, що реєструє факт продажу товарів, є стрічка РРО.

Згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» термін «контрольна стрічка» означає документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій, який містить копії надрукованих цим реєстратором розрахункових документів. Контрольна стрічка складається з двох частин: чеків (відривна частина), що видаються покупцям, і контрольної стрічки, яка зберігається протягом 3-х років у суб'єкта господарювання.

Пункт 4.3 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги) №614 передбачає, що контрольна стрічка друкується в єдиному робочому циклі з касовими чеками чи підкладними документами без повторного її використання.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» реєстратор повинен забезпечувати ідентичність інформації на касових чеках і контрольній стрічці. При цьому дозволяється не відображати на контрольній стрічці назву та місцезнаходження підприємства, що реалізує товари (надає послуги).

Отже, з цього слідує висновок, що законодавець не передбачає обов'язку суб'єкта господарювання роздруковувати контрольну стрічку кожного дня.

Крім того, податковим органом в акті перевірки не зазначені докази, якими встановлена кількість не збережених контрольних стрічок.

Таким чином, застосування до позивача штрафних (фінансові) санкцій за кожну не збережену контрольну стрічку в загальній кількості 161 штуки є неправомірним.

Разом з тим, висновок про наявність правопорушення пункту 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є обґрунтованим, відтак, контролюючий орган повинен був застосувати до позивача фінансову санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення п. 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків не роздруківки контрольної стрічки.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що податкове повідомлення - рішення 09.10.2014р. № в частині застосування штрафу в сумі 27200 грн. підлягає скасуванню та погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та, як наслідок правомірність винесення податкового повідомлення-рішення рішення, у частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1294266,52 грн., з огляду на наступне:

Пунктом 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів (ст. 6 Закону про РРО).

При цьому, облік товарних запасів є суто бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Відповідно порушенням встановлено порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, актом перевірки (стор.Акту 26, а.с.35, І том) зафіксовано, що на момент перевірки позивачем (фізична особа - підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування) не надано на перевірку Книгу обліку доходів і витрат. Отже, на порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР ФОП ОСОБА_3 здійснювалась реалізація товарів на загальну суму 668961,30 грн, які не були обліковані в установленому законом порядку, в результаті чого відповідач, відповідно до ст.. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосував до позивача фінансову санкцію у розмірі 1294266,52 - розмір подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання.

При цьому, як свідчить з Акту перевірки (а.с.35, І том), позивачем до Шосткинської ОДПІ під час перевірки (01.09.2014р.) було надано копію Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3, яка не зареєстрована належним чином в Шосткинській ОДПІ. Крім цього, позивач надала пояснення про те, що Книга обліку доходів і витрат підприємця належним чином зареєстрована відсутня, але підприємцем облік товарних запасів та витрат ведеться в Книзі обліку доходів і витрат в електронному вигляді (на комп'ютері).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наявність в матеріалах справи наступних документів: договори поставки, договори відповідального зберігання, акти приймання-передачі до договорів відповідального зберігання, видаткові накладні, платіжні доручення, банківські виписки по рахунку, рахунки-фактури і т.і., які також були надані позивачем відповідачу під час проведення перевірки, що дозволило відповідачу визначити кількість придбаного та оприбуткованого позивачам товару, а кількість фактично реалізованого товару визначено у Книзі реєстрації операцій по РРО та у банківських документах, які підтверджують внесення готівки, отриманої від продажу товарів (а.с.91 -238, І том).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704). Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Крім цього, відповідачем в акті перевірки не заперечується той факт, що підприємцем облік товарних запасів та витрат ведеться в Книзі обліку доходів і витрат в електронному вигляді (на комп'ютері).

Доказів відсутності оприбуткування товарів, що знаходились на реалізації у позивача на час перевірки податковим органом до суду не надано.

Отже, висновок відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг" щодо здійснення позивачем реалізації товарів з порушенням встановленого порядку обліку товарів по місцю реалізації (зберігання) є безпідставним. Фактично відповідачем встановлено лише порядок ведення позивачем Книзі обліку доходів і витрат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірне нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1294266,52 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 52 коп., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення в зазначеній частині належним чином не довів.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 52 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року допущено описку, а саме: в резолютивній частині рішення зазначено про скасування податкового повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 59 коп., замість належної суми 1321466 грн. 52 коп.

При цьому, в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції обґрунтована необхідність скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 09.10.2014 року № в частині застосування штрафних санкцій на суму 1321466 грн. 52 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні посилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Так, колегія суддів вказує на те, що зазначена описка є технічною помилкою, яка не впливає на зміст встановлених обставин та висновків суду першої інстанції, тому може бути виправлена судом першої інстанції шляхом винесення ухвали про виправлення вказаної описки.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р. по справі № 818/1856/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 05.10.2015 р.