Справа № 22-а/0690/7376/11
Суддя: Матюшенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7376/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Косигіної Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі (далі Пенсійний фонд) на рішення Коростенського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації (далі Управління праці) та Пенсійного фонду про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на невиконання відповідачами вимог ст. ст. 37, 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-Х11) щодо проведення виплат у розмірах, передбачених вище вказаними статтями Закону, просила: визнати дії відповідачів неправомірними; стягнути з Управління праці на її користь 2689.20 грн. недоплаченої компенсації за ст. 37 Закону № 796-Х11 за період з 01.06.2009 року по 30.05.2010 року; стягнути з Пенсійного фонду 21415.80 грн. доплати до пенсії, визначеної ст. 39 Закону України № 796-Х11 за період з 01.06.2007 року по 30.05.2010 року. На обґрунтування позову зазначала, що відповідачами у спірних періодах виплати проводилися їй у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, що не відповідає вимогам закону.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 09.08.2010 року позов задоволено частково: дії відповідачів визнані неправомірними; стягнуто з Управління праці на користь ОСОБА_1 2698.20 грн. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за вище вказаний період; стягнуто з Пенсійного фонду на користь позивачки 18432 грн. доплати до пенсії за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.06.2008 року по 01.06.2010 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Пенсійний фонд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що виплати, передбачені ст. 39 Закону № 796-Х11, фінансуються з Державного бюджету а не коштом Пенсійного фонду і останній діяв відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та № 1 від 03.01.2002 року.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.7), проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю (а.с.6), є пенсіонером за віком (а.с.7) і отримувала у спірному періоді підвищення до пенсії в розмірі 5 грн. 20 коп., що не відповідає розміру, передбаченому ст. 39 Закону № 796-Х11, а саме, однієї мінімальної заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вище вказані положення Закону № 796-Х11 мають пріоритетне значення над положеннями постанов КМ України від 26 липня 1996 року № 836 та від 3 січня 2002 року № 1, якими встановлені фіксовані розміри доплат, що суттєво звужують права позивачки. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення п. 28 розділу 11 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими були внесені зміни до ст. 39 Закону № 796-Х11 щодо розміру спірних виплат. А тому, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Безпідставними колегією суддів визнаються і доводи апелянта про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 39 Закону № 796-Х11, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року, покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Крім того, проблеми надання бюджетних коштів Пенсійному фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядалися.

Разом з цим, спірні правовідносини є адміністративно-правовими, тому суд безпідставно не застосував положень ст. ст. 99, 100 КАС України щодо річного строку звернення до суду та положень ст. 105 КАС України щодо способу захисту порушеного права.

А відтак, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.06.2008 року по 06.06.2009 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду. Рішення суду в частині стягнення з Пенсійного фонду на користь позивачки 18432 грн. доплати до пенсії підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову шляхом зобовязання Пенсійного фонду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії непрацюючого пенсіонера, передбачену ст. 39 Закону № 796-Х11, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно за період з 07.06.2009 року по 30.05.2010 року.

У решті рішення суду не оскаржується, а тому залишається без зміни.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року в частині задоволення позову до управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 01.06.2008 року по 06.06.2009 року скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення Коростенського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі на користь ОСОБА_1 18432 грн. доплати до пенсії скасувати, ухваливши в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії непрацюючого пенсіонера, передбачену ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно за період з 07.06.2009 року по 30.05.2010 року з урахуванням коштів, виплачених у вказаному періоді.

У решті рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді