Справа № 373/781/15-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 373/781/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Овдієнко К.М. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «НУС», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс», фізична особа-підприємець ОСОБА_4, Переяслав-Хмельницький міськрайонний центр зайнятості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірлін», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроімпекстред» про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «НУС», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Сервіс», фізична особа-підприємець ОСОБА_4, Переяслав-Хмельницький міськрайонний центр зайнятості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірлін», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроімпекстред» про визнання протиправними дії відповідача щодо винесення рішення від 06.12.1999 № 230 «Про видачу свідоцтва про право власності на приміщення» та скасувати його з моменту прийняття.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» створене згідно з наказом Державного комітету України з легкої і текстильної промисловості від 24.05.1994 № 105 шляхом перетворення державного підприємства «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика», єдиним акціонером якого було Держкомлегтекс, і було зареєстроване 30.09.1995 року. В результаті завершення процесу приватизації майна державного підприємства шляхом корпоратизації статутний фонд товариства, який становив 76267 грн., був поділений на прості іменні акції в кількості 305068 штук. Регіональне відділення Фонду державного майна по Київській області 30 грудня 1996 року передало до статутного фонду товариства майно державного підприємства, в тому числі і об'єкти нерухомого майна, вказані в оскаржуваному позивачкою рішенні відповідача.

ОСОБА_5, як голова правління ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика», прийняв приватизоване майно, що підтверджується актом прийому-передачі від 10.01.1997. Це майно стало власністю акціонерів, які набули права на акції. Відкритому акціонерному товариству «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» 10 січня 1997 року було видане Свідоцтво про власність.

Ухвалою Арбітражного суду Київської області від 28 листопада 1996 року порушено справу про банкрутство ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика». Арбітражний суд визнав громадянина ОСОБА_5 та ряд юридичних осіб кредиторами по відношенню до боржника.

05.02.1997 до Арбітражного суду Київської області звернувся ОСОБА_5 із заявою про санацію боржника, в якій просив призначити його керуючим санацією на тих умовах, що він приймає на себе всі борги підприємства перед кредиторами та бюджетом в повному обсязі та зобов'язується сплатити їх в погоджені терміни; провести реструктуризацію ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» шляхом перетворення відкритого акціонерного товариства в приватне підприємство з передачею боржником майна та акцій йому в обмін на погашення боргів; після реорганізації приймає на себе зобов'язання зберегти виробничий профіль підприємства та робочі місця для працівників

15.05.1997 ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» в особі заступника Голови правління ОСОБА_6 та санатора ОСОБА_5, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 15.05.1997, уклали Договір про санацію.

За умовами цього договору акціонери товариства погодилися на санацію підприємства та перевод боргів на санатора - громадянина ОСОБА_5 Збори акціонерів схвалили договори про переведення боргу та умови санації, які викладені в п.п. 2-6 цього Договору.

Відповідно до п. 2 Договору акціонери ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» в обмін на погашення боргів перед кредиторами передали санатору ОСОБА_5 акції, які підлягають анулюванню, та майно підприємства.

Відповідно до п.п. 5.6 Договору санатор ОСОБА_5 по відношенню до ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» стає новим (одноосібним) власником та зобов'язується провести перереєстрацію (перетворення) Відкритого акціонерного товариства в приватне підприємство.

20.06.1997 Ухвалою Арбітражного суду затверджені умови санації викладені в Договорі від 15.05.1997 між боржником ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» та санатором ОСОБА_5

01.08.1997 керуючий санацією ОСОБА_5 на виконання умов санації про перетворення Відкритого акціонерного товариства в приватне підприємство, прийняв від ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» основні засоби, нематеріальні та фінансові активи, кошти, використані на фінансові вкладення, - всього на суму 76267 гривень, про що було складено Акт приймання-передачі.

Конкретний перелік переданого ОСОБА_5 майна відсутній. Одержане нерухоме майно не було зареєстроване за ним Переяслав-Хмельницьким МБТІ.

Відповідно до положень п.п. 1.1. 1.2. 2.2, 4.1 Статуту Приватного підприємства «Швейна фабрика «ГАЯН», зареєстрованого 04.08.1997 виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради за №478 приватне підприємство «Швейна фабрика «ГАЯН» створене власником ОСОБА_5 на виконання ухвали Арбітражного суду Київської області від 20.06.1997 (про санацію) шляхом перетворення відкритого акціонерного товариства «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» у приватне підприємство «Швейна фабрика «ГАЯН». До приватного підприємства переходять усі майнові права та обов'язки ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика». Статутний фонд підприємства становить 76267 гривень. Підприємство набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації. Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

04.08.1997 приватному підприємству «Швейна фабрика «ГАЯН», юридична адреса якого: Київська область м. Переяслав-Хмельницький, вул. Богдана Хмельницького,32, видане Свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи; відомості про нього внесені до ЄДРПО 07.08.1997.

30.09.1997 ОСОБА_5 звернувся до виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради із заявою про передачу йому у власність земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна належного йому приватного підприємства «Швейна фабрика «ГАЯН» і які раніше перебували в користуванні ВШО «Спецодяг», для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 18.11.1997 № 164-57 власнику ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» ОСОБА_5 відмовлено в передачі земельних ділянок у власність. Цим же рішенням у постійне користування приватного підприємства надані земельні ділянки: по АДРЕСА_1 для використання під виробничу базу; по АДРЕСА_2 для використання під підсобне господарство; по АДРЕСА_3 для обслуговування гуртожитків; по АДРЕСА_4 для обслуговування дитячого садка; по АДРЕСА_5 - під табір відпочинку «Ластівка».

На підставі цього рішення ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» видано 03.11.1999 Державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1.

03.12.1999 Генеральний директор ОСОБА_5 звернувся від імені підприємства до Переяслав-Хмельницької міської ради із заявою про проведення правової реєстрації об'єктів нерухомого майна за ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» та видачу на них Свідоцтва про право власності. На підтвердження переходу права власності на майно подав: копію наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України про завершення приватизації ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» з додатком, в якому зазначено перелік об'єктів нерухомості, які передаються до Статутного фонду товариства; копію свідоцтва про власність, виданого ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» 10.01.1997 Регіональним відділенням Фонду державного майна України; акт прийому-передачі майна від державного підприємства Переяслав-Хмельницька швейна фабрика до ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика»; документи, що підтверджують процедуру банкрутства ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика»; акт прийому-передачі майна від ВАТ « Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» до ОСОБА_5.

06.12.1999 виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради, розглянувши вказану заяву, додані до неї документи та матеріали технічної інвентаризації, прийняв рішення № 230 про видачу приватному підприємству «Швейна фабрика «ГАЯН» свідоцтв про право власності на такі об'єкти нерухомого майна: 1) цілісний майновий комплекс підприємства (15 об'єктів) за адресою: АДРЕСА_1: 2) господарський двір з будівлями і спорудами (12 об'єктів) за адресою АДРЕСА_2; 3) табір відпочинку «Ластівка» (11 об'єктів) за адресою АДРЕСА_5; 4) дитячий комбінат «Віночок» (3 об'єкти) за адресою: АДРЕСА_4; 5) приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_3. Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації зобов'язано провести правову реєстрацію нерухомого майна згідно із цим рішенням.

15.12.1999 на виконання цього рішення приватному підприємству «Швейна фабрика «ГАЯН» були видані Свідоцтва про право власності на вказане в рішенні нерухоме майно. В цей же день майно було зареєстроване за підприємством в Переяслав-Хмельницькому МБТІ. Копії свідоцтв містяться в матеріалах реєстраційної справи № 1-358-000011-73.

Рішення ОСОБА_5 про передачу до статутного капіталу приватного підприємства «Швейна фабрика «ГАЯН» нерухомого майна в матеріалах реєстраційної справи відсутнє.

Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції зазначив, що він з 1999 року працював в ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» на посадах начальника економічного відділу та заступника генерального директора з економіки. Майно, про яке йдеться в рішення міськвиконкому, до 1999 року не було майном приватного підприємства, а належало на праві спільної власності його батькам. Йому відомо, що батько ОСОБА_5 викупив акції ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика», виплатив його борги кредиторам і в результаті санації набув права власності на майно товариства відповідно до акту передачі. До статутного фонду ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» він нерухомого майна не передавав, а передав грошові кошти і тканини. Свою діяльність приватне підприємство проводило в приміщеннях, що знаходяться по АДРЕСА_1, використовувало кафе як їдальню для працівників, а в дитячому комбінаті «Віночок» була бібліотека підприємства. Пізніше зазначене майно неодноразово міняло своїх власників, про яких йому докладно не відомо. В 2007 році ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» було реорганізоване в ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН», яке на даний час ліквідовується у зв'язку з банкрутством. Товариство не використовує жодного з об'єктів нерухомого майна, які отримав його батько, вони перебувають у власності різних юридичних і фізичних осіб.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 30.01.2004, який розглянув справу за позовом ОСОБА_8 (матері позивачки) до ОСОБА_5 (батька позивачки) про поділ спільного майна подружжя, позов задоволено. Серед виділеного ОСОБА_8 майна значився цілісний майновий комплекс «Швейна фабрика «ГАЯН», в який входять приміщення кафе і господарський двір з будівлями та спорудами.

На підставі цього рішення суду 22.08.2005 засновника ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» ОСОБА_5 замінено на ОСОБА_8.

15.11.2007 за рішенням засновника ОСОБА_8 ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» було реорганізоване в ТОВ «Швейна фабрика «ГАЯН».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. 24.11.2008 в Переяслав-Хмельницькій міській нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 406 щодо його майна. Спадкоємцями померлого за законом є його дружина ОСОБА_8 та його дочка ОСОБА_2. Остання 17.03.2009 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом. Серед успадкованого майна не значиться ПП «Швейна фабрика «ГАЯН».

Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 березня 2011 року задоволено апеляційну скаргу акціонерного банку «Київська Русь», скасоване рішення суду першої інстанції в частині виділення у власність ОСОБА_8 нерухомого майна - цілісного майнового комплексу «Швейна фабрика «ГАЯН», та ухвалене в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Касаційна скарга позивачки ОСОБА_2, яка була залучена до участі у справі про розділ майна подружжя апеляційним судом, на вказане судове рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 відхилена.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 41, 128 ЦК УРСР, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про власність», Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу 13.12.1995 № 56 (далі Правила державної реєстрації), які були чинними на момент виникнення правовідносин.

Згідно з п.10 розділу б) - делеговані повноваження ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку належать облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 Правил державної реєстрації, державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. До об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться, зокрема, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором.

В додатку 1 до Правил визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрацію об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб.

Зокрема, такою підставою могли бути договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання.

Стаття 41 ЦК УРСР визнавала угодами дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ухвала арбітражного суду Київської області від 20.06.1997 про проведення санації ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» у справі про банкрутство № 97/106 та договір, укладений 15.05.1997 року між ВАТ «Переяслав-Хмельницька швейна фабрика» та санатором ОСОБА_5, не є належними доказами придбання останнім у власність спірного нерухомого майна.

Даний договір не є цивільно-правовим договором у розумінні ст.ст. 41, 128 ЦК УРСР, оскільки не спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків саме фізичної особи ОСОБА_5

Набуте у власність нерухоме майно, відповідно до п. 1.5 Правил, підлягало державній реєстрації з видачею свідоцтва про право власності на нього відповідно до п. 4.1 вказаного положення.

Як встановлено судом, державна реєстрація спірного нерухомого майна за ОСОБА_5 проведена не була. Інших належних та допустимих доказів того, що спірне нерухоме майно, зазначене в оскаржуваному рішенні виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 06.12.1999 № 230, належало її померлому батьку ОСОБА_5, позивачка не надала.

Відповідно до ч. 3 ст.7 ЗУ «Про власність» власник не відповідає за зобов'язаннями створених ним юридичних осіб, а вони не відповідають за зобов'язаннями власника, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з ч.1 ст. 57 ЗУ «Про власність» якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

ОСОБА_5 близько 8 років не оскаржував рішення виконкому щодо видачі свідоцтв про право власності на спірне нерухоме майно та його реєстрацію не за ним, як фізичною особою, а за створеним ним приватним підприємством, отже вважав його правомірним.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних осіб.

Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що на момент відкриття спадщини її батьку на праві власності належало нерухоме майно, на яке видані свідоцтва про право власності ПП «Швейна фабрика «ГАЯН» на підставі оскаржуваного нею рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 06.12.1999 № 230.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.