Справа № 804/6229/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Київ К/800/26703/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

Суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Віста бренд компані" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі №504/6229/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Віста бренд компані" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю „Віста бренд компані" звернулося в суд з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110100000/2014/200029/1 від 31.03.14р., яке прийняте Дніпропетровською митницею Міндоходів; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00084 від 31.03.14р., яка прийнята Дніпропетровською митницею Міндоходів; зобов'язати Дніпропетровську митницю Міндоходів визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються (вартість операції) щодо товарів відповідно до декларації митної вартості №110100000/2014/207352 від 26.03.14р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ним надані відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Зазначені документи чітко ідентифікували товар та містили об'єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, та підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ст.58 Митного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, залишеною бз змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції товариство з обмеженою відповідальністю „Віста бренд компані" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги в частині скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення. а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 01.11.2013р., між ТОВ „Віста Бренд Компаніта фірмою „Чори Ко., ЛТД, був укладений контракт №SН-2110" з доповненями про поставку органічної хімічної сполуки з функціональною групою ізоціонатів із вмістом азоту - ТДІ Соsmоnаtе Т-80 виробництва Мitsui Сhemicals Іnс.

Згідно із Доповненням №1 від 19.02.2014 року до Контракту та інвойсу від 18.03.2014 року на адресу Декларанта у залізних бочках був поставлений товар за контрактом на умовах FСА Рига у кількості 20 метричних тон, за ціною 2600 доларів США за одиницю, на загальну суму 52 000 доларів США на умовах 100% попередньої оплати до відвантаження Товару зі складу.

Для декларування даного товару Декларантом до Дніпропетровської митниці Міндоходів 26.03.2014р. шляхом електронного декларування позивачем подана вантажна митна декларація № 110100000/2014/207352, з визначенням митної вартості товару за ціною Контракту (основний метод). Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару декларантом надані: накладна СМR LV - 6255; книжка МДП (Carnet TIR) МX 76166255; комерційна пропозиція № б/н від 18.02.14р.; платіжний документ № б/н від 18.03.14р.; рахунок - фактура № 104 від 25.03.14р.; довідка про транспортні витрати № б/н від 24.03.14р.; інвойс № НЕ8502000 від 18.03.14р. з перекладом; пакувальний лист №НЕ 8502000 від 19.03.14р. з перекладом; проформа-інвойс №8Н-2101-1 від 19.02.14р. з перекладом; зовнішньоекономічний контракт № 8Н-2110 від 01.11.2013р.; додаток № 1 від 19.02.14р.; доповнення №1 від 28.11.13р.; доповнення №2 від 19.02.14р.; договір транспортного експедирування №42 від 23.01.14р.; договір міжнародного перевезення №52 від 12.03.14р.; прайс-лист від 19.03.14р. з перекладом; дозвіл на здійснення зберігання/використання №688/13 від 19.07.13р.;дозвіл на транспортування автомобільним транспортом №177/14 від 26.02.14р.; курси валют від 20.02.14р.; лист № б/н процес ціноутворення від 19.03.14р. з перекладом; лист № б/н від 20.03.14р.; сертифікат аналізу № б/н від 04.12.13р.; сетрифікат якості №б/н від 19.03.14р.; експортна декларація 13LV0350 від 20.03.2014р..

За результатами проведеного контролю відповідача, із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), відповідно до ст.337 МКУ в автоматизованому порядку виявлений ризик щодо можливого заниження митної вартості товару та сформоване повідомлення щодо необхідності здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

За результатом спрацювання Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) були сформовані наступні обов'язкові форми контролю: перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС; можливе заниження митної вартості товару. Здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів; Заявлена митна вартість товару нижча, ніж при попередньому митному оформленні такого товару одержувача.

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України, митницею було направлено повідомлення з вимогами надати додаткові документи.

В якості підстави такої вимоги було зазначено, що відповідно до п.4.4 зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2013 № 8Н- 2110 товар має супроводжуватися, зокрема, такими документами, як коносамент та страховий поліс, які декларантом не подані; сертифікат походження не засвідчений ТПП країни походження, як того вимагає п.4.4 зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2013 № 8Н-2110; відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів мають бути відображені у рахунку від експедитора, а не тільки у довідці від експедитора б/н від 24/03/2014р.; встановлена відсутність у поданих до митного оформлення документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари та факту того, що сума, зазначена в декларації країни експорту товару №13LV0350 від 20.03.2014р. (37831,92 євро), не кореспондує фактурній вартості, заявленій в МД від 26.03.2014р. №110100000/2014/207352.

Декларантом листом від 27.03.2014 року для додаткового підтвердження заявленої митної вартості були надані митниці пояснення та ряд додаткових документів, у тому числі: додаток №3 від 27.03.2014року до зовнішньоекономічного контракту від 01.11.2013р. № SН -2110; виписка з бухгалтерської документації № 1-03/03 від 27.03.14р.; комерційна пропозиція; прейскурант товару від продавця; лист від контрактодержателя від 19.02.2014р., 25.03.2014р., від 27.03.2014р.; лист від товаровиробника від 29.02.2014р.; оновлений рахунок від експедитора №СФ-0000027 від 25.03.2014р.; оновлений контракт-заявка № 04/03 від 12.03.2014р.; інформація щодо крос-курсу євро-долар США станом на 20.03.2014р.

А також у даному листі позивач повідомив митницю про неможливість надання додаткових документів.

Митницею було відмовлено Декларанту в здійсненні митного оформлення товарів за заявленою митною вартістю з причини неможливості використання обраного декларантом методу, та прийнято рішення про коригування митної вартості № 110100000/2014/200029/1 від 31.03.14 року із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2-г - резервного методу визначення митної вартості за наявною ціновою інформацією щодо попередніх митних оформлень подібного з урахуванням якісних характеристик товару, відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів, імпортованих у найближчий час за МД від 26.03.2014р. 807100000/2014/11731 та прийняте рішення про коригування митної вартості до рівня 3,31 дол. США /кг.

Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходили з того, що позивачем надані митному органу документи не містили всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару, необхідних для митного оформлення за основним методом визначення митної вартості, не надані документи, які відповідно до умов контракту є невід'ємною його частиною та повинні супроводжувати товар, а документи, що надавалися позивачем, містили розбіжності, що надало відповідачу право для застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності прийнятого рішення митним органом про визначення митної вартості товару та картки відмови .

Відповідно ч.ч.1,2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють мигну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Також, відповідно до пункту 6 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012р. №362, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, здійснено в тому числі такі заходи: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону України; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірка наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений ч.2 ст.53 Митного кодексу України: 1) декларація митної вартості, що подасться у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до п.п.5 п. 10 ст.58 МКУ при визначення митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), а саме: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товару є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно ст.9 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2014 №1955 за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Істотними умовами договору транспортного експедирування є відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов'язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Відповідно до договору про перевезення від 23.01.2014р. №42, укладеного між ТОВ „Інтер Лайн Сервіс" (експедитор) та ТОВ „Віста бренд компані" (замовник) експедитор зобов'язується здійснювати організацію доставки вантажів в міжнародних сполученнях, залучаючи для здійснення перевезень третю сторону на підставі договору між експедитором та перевізником.

Розділом 4 „Порядок розрахунків" вищевказаного договору передбачено, що вартість виконаних послуг визначається за згодою сторін на кожне перевезення окремо і визначається в транспортній заявці, яка є невід'ємною частиною договору. Сума включає в себе вартість послуг з перевезення і вартість послуг експедирування, розмір яких відображається в двосторонньому акті виконаних робіт і оплачується згідно виставленого рахунку.

Судами встановлено, що окрема вартість послуг з перевезення і вартості послуг експедирування не зазначена, контракт-заявка № 04/03 від 12.03.2014 року всупереч вимозі п.2.1 договору №42 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 12.03.2014 року не містить підпису відповідальної особи від ТОВ „Віста Бренд Компані". Враховуючи положення п. 4.1 та п. 4.2 договору № 52 міжнародного перевезення автомобільним транспортом від 12/03/2014, п. 4.3 та 4.4 договору №42 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, строки сплати, зазначені у контракті-заявці № 04/03 від 12/03/2014 („б/н протягом 3-х банківских днів"), у контракті-заявці № 04/03 від 12/03/2014 належним чином не визначений момент, з якого слід обліковувати 3 банківські дні (з моменту укладення контракту-заявки 12.03.2014р. або ж моменту завершення транспортування). Крім того, рахунок-фактура № СФ-0000027 від 25.03.2014 містить фразу „Рахунок дійсний до сплати до . ." без зазначення конкретної дати або терміну, до якої або протягом якого він має бути сплачений, що, враховуючи невизначеність у контракті-заявці №04/03 від 12/03/2014 у строках оплати транспортних послуг, що вказує про наявні розбіжності у наданих для підтвердження заявленої митної вартості документах.

Довідка про транспортні витрати від 24.03.2014 року, видана ТОВ „Інтер Лайн Сервіс" вказує, що транспортні витрати становлять 10000 грн.: 5 683,6 грн. - від м. Рига (Латвія) до п.п. Нові Яриловичі (кордон України); 4 316,4 грн. - від пункту пропуску до м.Дніпропетровськ. Однак, ні заявка на перевезення вантажу, ні довідка про транспортні витрати не містять відомостей про вартість послуг експедирування, як це передбачено договором від 23.01.2014 року №42. Рахунком-фактурою від 25.03.2014 №СФ-0000027 визначена вартість організації перевезення вантажів за маршрутом м.Рига - м.Дніпропетровськ у розмірі 10 000 і зазначена у графах „Ціна без ПДВ" та „Сума без ПДВ", хоча послуги експедитора є об'єктом оподаткування ПДВ.

Виходячи зинаведеного, суди першої та апеляційної інстанції прийшли до обгрунтованих до висновків, що має місце неврахування у повному обсязі транспортної складової, заявленої декларантом митної вартості товару, а виявлені розбіжності не дають можливості митному органу достовірно обрахувати транспортні витрати Декларанта, які є невід'ємною складовою митної вартості товару.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що сума, зазначена в декларації країни експорту товару 14LV0350 від 20.03.2014р. (37831,92 євро), не співпадає фактурній вартості, заявленій в митній декларації від 26.03.2014 року №110100000/2014/207352.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України митним органом було повідомлено декларанта електронним повідомленням про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунок від експедитора з урахуванням вимог ч.11 ст.58 МК України, у разі наявності відповідно до умов відповідної операції з перевезення, які мають бути підтверджені документально, - банківські документи, які стосуються оплати послуг перевезення виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти від виробника товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Однак, позивачем не були надані витребовувані додаткові документи.

Відповідно до п.6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій- четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судами першої та апеляційної інстканції встановлено, що подані позивачем документи не вказують на достовірні числові значення складових митної вартості за зазначеною поставкою.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік методів визначення митної вартості товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основний метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Другорядні методи не були застосовані з наступних причин. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів - не був застосований у зв'язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований у зв'язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Методи на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (обчислена вартість) не були використані митним органом через відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Крім того, частиною 2 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні га/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки відповідачем встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товарів нижче рівня митної вартості таких товарів, час експорту яких є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару, митне оформлення яких вже здійснено та інформація по яким міститься у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу (визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснено). При цьому відповідач у послідовному порядку аргументував неможливість застосування попередніх методів, попереднь провівши з декларантом консультації з приводу визначення митної вартості товару.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, в наданих документах виявлені неточності/розбіжності, тобто у відповідача були обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої митної вартості товару, вимога про надання додаткових документів у повному обсязі не виконана.

Виходячи з наведеного митний орган не мав підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), як наслідок, у повній відповідності до вимог Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012р. № 598, відповідачем обґрунтовано прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким відкоригована митна вартість товару за резервним методом та винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи викладене, суди першої та аеляційної інстанції дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Віста бренд компані" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: