Справа № 2а-11664/10/1570
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-11664/10/1570

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року по справі за адміністративним позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постановою від 17 січня 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 100202 грн. 97 коп.

Вимоги апеляційної скарги, апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд допустив порушення норм процесуального права, не з'ясував повно і всебічно обставини справи, а також не взяв до уваги надані відповідачем докази, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що визначення їй до сплати грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та нарахування штрафних санкцій є незаконним, оскільки вона не мала можливості займатися закупівлею та перепродажем товару, вартість якого значно перевищує суму доходів, отриману за два роки здійснення підприємницької діяльності, та дорівнює 258427,84 грн., так як сукупний валовий дохід ФОП ОСОБА_1 становить 21000 грн.

Також, апелянт посилається на те, що при прийнятті оскарженої постанови суд не надав відповідної правової оцінки доводам відповідача, що на закупівельних актах на придбання та продаж товару міститься підпис, виконаний не ФОП ОСОБА_1, що свідчить про фіктивність проведення операцій з купівлі-продажу товару.

Заступник прокурора Київського району м. Одеси надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що у період з 24.03.2006р. по 30.03.2006р. ДПІ у Київському районі м. Одеси проведена позапланова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 27.10.2003р. по 30.03.2006р., за результатами якої складений акт перевірки №1010-1701-НОМЕР_1/55 від 04.04.2006р.

В ході перевірки встановлено порушення відповідачем п.п.3.1.3 п.3.1 ст.3, п.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.п.8.1.1 п.8.1 ст. 8 , п.п. «а» п.17.2 ст.17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в частині неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету у вересні 2005 року.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.04.2006р. на загальну суму 100202,97 грн.

Також, суд першої інстанції встановив, що у зв'язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки, ДПІ у Київському районі м. Одеси винесено першу податкову вимогу №1/105 від 13.02.2010р. на суму 100202,97 грн. та другу податкову вимогу №2/217 від 22.03.2010р. на суму 100202,97 грн., які отримано відповідачем.

Відповідач податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.04.2006р. оскаржила до господарського суду Одеської області, ухвалою якого від 29.01.2010р. у справі №14/456-06-13024А позов ФОП ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума податкового зобов'язання відповідача є узгодженою, а тому позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах ДПІ у Київському районі м.Одеси до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 100202,97 грн. підлягає задоволенню.

При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги посилання відповідача на відсутність у її діяльності порушень, зафіксованих актом перевірки №1010-1701-НОМЕР_1/55 від 04.04.2006р., зазначивши, що одержання ФОП ОСОБА_1 обсягу виручки від реалізації продуктів харчування в 2005 році в сумі 258427,84 грн. підтверджена копією закупівельного акту від 27.09.2005р., відповідно якого ФОП ОСОБА_1 придбала у фізичної особи ОСОБА_2 печінку яловичину та печінку індюшину на суму 256030,73 грн., а також копією закупівельного акту №11 від 28.09.2005р., відповідно до якого громадянин ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_1 печінку яловичину та печінку індюшину на суму 258427,84 грн. та сплатив за неї грошові кошти у вказаному розмірі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п.п.3 п.1 ст.9, п.4 ч.1 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування» платник податків зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законодавством терміни; податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно п.п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платниками податку є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

Пунктом 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що висновки акту перевірки про порушення відповідачем п.п.3.1.3 п.3.1 ст.3, п.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.п.8.1.1 п.8.1 ст. 8 , п.п. «а» п.17.2 ст.17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в частині неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету у вересні 2005 року, підтверджено матеріалами справи, зокрема, закупівельними актами, які підписано ФОП ОСОБА_1

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що в закупівельних актах від 27.09.2005р. на придбання товару та від 28.09.2005р. на продаж товару підпис від імені ОСОБА_1 виконано іншою особою, оскільки ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції апелянт не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних обставин, в той час як актом перевірки зафіксовано, що громадянин ОСОБА_3 підтвердив, що наявний у нього товар (печінку) він придбав 28.09.2005р. згідно закупівельного акту №11 від 28.09.2005р. у приватного підприємця ОСОБА_1

Апеляційний суд встановив, що податковим органом дотримана послідовність дій щодо стягнення податкового боргу з платника податків, зокрема, на виконання вимог п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» чинного на час виникнення спірних правовідносин, ДПІ у Київському районі м. Одеси надіслано позивачу першу податкову вимогу №1/105 від 13.02.2010р. та другу податкову вимогу №2/217 від 22.03.2010р., які отримано відповідачем, однак зазначену в цих вимогах суму боргу ФОП ОСОБА_1 не сплатила.

Як правильно встановив судом першої інстанції, отримавши податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.04.2006р., ФОП ОСОБА_1 скористалася своїм правом на його судове оскарження, проте ухвалою господарського суду Одеської області від 29.01.2010р. у справі №14/456-06-13024А позов ФОП ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.155 КАС України (ЄДРСР № 9033486).

Оскільки, в матеріалах справи відсутні відомості про скасування в адміністративному чи судовому порядку податкового повідомлення-рішення №/0 від 17.04.2006р., а також щодо перебування його на стадії оскарження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визначена цим рішенням контролюючого органу сума грошового зобов'язання є узгодженою та такою, що підлягає до сплати платником податків.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову заступника прокурора Київського району м.Одеси в інтересах держави в особі ДПІ у Київському районі м.Одеси про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості в сумі 100202,97 грн. є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст.200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова -без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 12 жовтня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець