Справа № 808/5840/14 (ДО/808/27/14)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2015 рокусправа № 808/5840/14 (ДО/808/27/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійнік Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 808/5840/14 (ДО/808/27/14) за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Селидове Донецької області про стягнення суми витрат, пов'язаних з виплатою пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

17 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши в заяві, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в. Селидове Донецької області повинно відшкодовути витрати УПФУ на виплату пенсій по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01.03.2014 по 31.07.2014 у розмірі 3011,9 гривень. Позивач просить стягнути зазначену суму, розглянувши справу без участі його представника.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою стягнути з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області на користь управління ПФУ в м. Селидове суму витрат, пов'язаних з виплатою пенсії в розмірі 3011,90 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ в м. Селидове Донецької області та отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_5, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 на шахті "Україна". На день загибелі його дружина ОСОБА_1 не досягла 55 років, тобто на момент втрати годувальника не було законних підстав для призначення їй вказаної пенсії (а.с.8-13). Також, у позивача відсутній висновок медичного закладу щодо причинного зв'язку смерті ОСОБА_5 з одержаним каліцтвом.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в тому ж УПФУ й отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_6, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 на шахті №10 "Курахівська". На день загибелі його дружина ОСОБА_2 не досягла 55 років, тобто на момент втрати годувальника не було законних підстав для призначення їй вказаної пенсії (а.с.18-21).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку в УПФУ в м. Селидове й отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_7, що загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 на шахті "Україна". На день загибелі його дружина ОСОБА_4 не досягла 55 років, тобто на момент втрати годувальника не було законних підстав для призначення їй вказаної пенсії (а.с.25-30).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває на обліку в том же УПФУ й отримує пенсію по втраті годувальника ОСОБА_8, що загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 на підприємстві рудник Баренцбург державного тресту "Артіквугілля". На день загибелі його дружина не досягла 55 років, тобто на момент втрати годувальника не було законних підстав для призначення їй вказаної пенсії (а.с.34-39).

Вказані особи не перебувають на обліку в Відділенні та не отримують від Фонду страхові виплати.

Також встановлено, що ОСОБА_8 отримав каліцтво у зв'язку з виконанням трудових обов'язків на території Російської Федерації. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №1105-XIV, "особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону". Отже, витрати по ОСОБА_3 не підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки каліцтво її чоловік отримав на території іншої держави, після проголошення незалежності Україною.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і визначив коло нормативно-правових актів, що регламентують спірні правовідносини.

Проблемою даного спору є не питання ревізування призначеної пенсії, а наявність або відсутність обов'язку відповідача щодо відшкодування Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області виплачених пенсій по втраті годувальника.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058) встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36 цього Закону пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі - Закон № 1105).

Пунктом «д» статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

При цьому колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що кожний страховий випадок має дату його утворення. І саме цією датою визначаються всі правові наслідки для зацікавлених осіб.

Згідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Непрацездатними особами є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, вказані вище особи, по яким відповідачем не відшкодовано витрати, понесені позивачем на виплату пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, на момент смерті годувальника, не досягла 55 річного віку та була працездатною. В той же час, пенсія вказаній особі призначена при досягненні нею пенсійного віку.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем виплачувалася допомога у зв'язку з втратою годувальника особі, що не відповідає критеріям, визначеними статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідач не зобов'язаний відшкодовувати суми вказаних виплат позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області - залишити без задоволення

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року у справі № 808/5840/14 (ДО/808/27/14)- залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов