Справа № 127/16423/13-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16423/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошина С.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

07 жовтня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Залімського І. Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Лірник І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

11.07.2013 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача, в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.12.2007 року управлінням містобудування і архітектури Вінницької міської ради громадянину ОСОБА_4 видано архітектурно-планувальне завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1.

За клопотанням позивача внесено зміни до архітектурно планувального завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1, та у розділі Містобудівні вимоги п. 15 «Обмеження щодо поверховості» викладено в новій редакції: «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». Водночас позивача повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 р. «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», при зміні намірів забудови замовником, якщо вони відповідають містобудівній документації, він отримує нові містобудівні умови та обмеження».

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1443 від 20.06.2013 року "Про скасування архітектурно-планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1", враховуючи виявлені за результатами проведеного містобудівного моніторингу департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради, порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва по АДРЕСА_1, акт 515-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2013 р. та припис №6-С про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2013 р. інспекції ДАБК у Вінницькій області, відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та керуючись ст. 52, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" скасовано архітектурно-планувальне завдання №348 від 24.12.2007 року надане управлінням містобудування і архітектури міської ради громадянину ОСОБА_4 на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1 зі змінами та доповненнями від 27.05.2008 року №М-1-1847/01-09 та від 13.06.2012 року №М-05-16394/05-05-08.

На думку позивача, вище вказане рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради є протиправним та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало підставою звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про архітектурну діяльність", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України «Про планування і забудову територій», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з матеріалами справи, позивачу видано дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції приватного житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації, яка виготовлена ТОВ ВКФ "Комета", АВ №3594887 та затверджена замовником ОСОБА_4 25.12.2009 року. Відповідальним виконавцем робіт є ТОВ "Мехпромресурс", авторський нагляд здійснює ТОВ ВКФ "Комета", технічний нагляд здійснює ПП "Індустріальна компанія "Аякс". Термін дії дозволу до 30.12.2011 року.

З припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13.06.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил вбачається, що за результатами позапланової перевірки проведеної на об'єкті по АДРЕСА_1 встановлено виконання будівельних робіт з відхиленням від затвердженої проектної документації в частині влаштування еркерів у вісях "1-6" та "А-Г" (влаштовано еркери квадратної та трапецієвидної форми взамін проектних - округлої форми); не влаштовано віконні отвори в вісях "А-Г" та збільшено у розмірах віконні отвори по вісях "Г-А" по АДРЕСА_1. В декларації №ВН 7 від 13.07.2012 року у графі найменування об'єкта вказано "Будівництво житлового будинку", а в робочому проекті - "Реконструкція індивідуального житлового будинку", в п. 16 декларації зазначено кількість поверхів - 9, загальною площею 5823 кв. м., а в експертному висновку філії ДП "Вінницядержекспертиза" вказано - 3 поверхи, загальною площею 2814 кв.м., що є порушенням ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" та ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Згідно припису вимагалось припинити виконання будівельних робіт на об'єкті та привести об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування припису, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13 червня 2013 року. Також, даною постановою встановлено, що позивачем з 2009 року виконувались будівельні роботи з реконструкції приватного житлового будинку по АДРЕСА_1. Будівельні роботи здійснювались на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 437 від 28 грудня 2009 року виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області відповідно до проектної документації, яка розроблена ТОВ ВКФ "Комета". Зазначений дозвіл видавався відповідачем на підставі і в порядку визначеному статтею 29 Закону України "Про планування і забудову територій", чинного на момент виникнення спірних відносин, і є документом, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Крім того, 13 липня 2012 року позивач зареєстрував декларацію про початок будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1. Постанова набула законної сили 14.10.2013 р.

Також, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року у справі № 127/14594/13ц, встановлено, що в розрізі досліджуваних обставин, та п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року, дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Таким чином, дозвіл на виконання будівельних робіт № 437 від 28 грудня 2009 року є чинним і позивач може проводити будівництво на підставі зазначеного дозволу, вказане рішення переглядалось апеляційною та касаційною інстанцією та залишено в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», в редакції чинній на час видання дозволу на виконання будівельних робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Замовник та підрядник для одержання дозволу на виконання будівельних робіт подають до відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю письмову заяву, до якої додаються: 1) документи від замовника будівництва; 2) документи від підрядника будівництва. Розгляд заяви, прийняття рішення про надання дозволу на виконання будівельних робіт або про відмову у його наданні, видача та реєстрація дозволу на виконання будівельних робіт (або відмови в його наданні) здійснюються інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю протягом місяця з дня реєстрації заяви.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Дозволи на виконання підготовчих робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення їх виконання або до реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт чи отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до Постанови КМУ від 20.12.1999 року № 2328 «Про Порядок надання архітектурно планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення обєкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу» (яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) та якою затверджено «Порядок надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу», в п. 13 Порядку наведено, що архітектурно-планувальне завдання - це комплекс містобудівних та архітектурних вимог і особливих умов проектування і будівництва об'єкта архітектури, що випливають з положень затвердженої містобудівної документації, державних будівельних норм, місцевих правил забудови населених пунктів, відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, включаючи вимоги і умови щодо охорони пам'яток історії та культури, довкілля, законних прав і інтересів фізичних та юридичних осіб при розташуванні об'єкта архітектури на конкретній земельній ділянці.

Аналізуючи вище викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АПЗ дійсно є результатом договірної діяльності замовника і виконавчого органу ради, оскільки виникнення відповідних правовідносин опосередковується укладенням відповідного договору (контракту) на проектування або будівництво обєкта архітектури, (п. 3 Порядку), разом з тим, опосередкування таких відносин договором (контрактом) не може свідчити про свободу договору в його класичному розумінні, а як наслідок не може свідчити і про відсутність складової публічно правового характеру вказаних відносин, оскільки замовник позбавлений можливості вибору контрагента у вказаних відносинах та можливості будь якого (на свій розсуд) впливу на субєкта (місцевий орган містобудування та архітектури), який по суті монопольно займається розробленням, затвердженням і наданням архітектурно-планувального завдання (по суті адміністративна послуга публічно правового характеру).

Адміністративні послуги це публічні (державні та муніципальні) послуги, що надаються органами виконавчої влади, виконавчими органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими суб'єктами, і надання яких пов'язане з реалізацією владних повноважень.

Таким чином, розроблення, затвердження і надання архітектурно-планувального завдання Управлінням містобудування та архітектури виконавчим органом Вінницької міської ради - є по своїй правовій природі ненормативним актом (актом індивідуальної дії), оскільки АПЗ передбачає конкретні приписи, звернені до окремого субєкта і породжує певні субєктивні права (обовязки) у того субєкта кому вони (приписи) адресовані, враховуючи також те, що такий акт (в даному випадку АПЗ) відповідає всім ознакам акту ненормативного характеру, а саме: вказаний акт виданий правозастосовним органом; він не містить норм права; такий акт не є джерелом права, оскільки юридично стосується тільки певної особи; виданий у передбаченій законом формі; спрямований на врегулювання конкретного виду правовідносин (соціальної поведінки); поширюється лише на персонально визначену особу; має короткостроковий (порівняно з нормативним актом) характер, припиняються після реалізації відповідних індивідуальних правових приписів.

Отже, АПЗ не містить обовязкових приписів для позивача по справі, оскільки це є правом позивача реалізовувати його в проектній документації чи ні, оскільки у разі реалізації такого права позивачем, він зобовязаний дотримуватись приписів, що йому адресовані у виданому та затвердженому на його замовлення АПЗ.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради зокрема має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що за наявності до того законних підстав, виконавчий комітет Вінницької міської ради міг скористатись визначеним п. 3 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україна» правом скасувати акт підпорядкованого органу ради управління містобудування та архітектури Вінницької міської ради.

Разом з тим, з оскаржуваного рішення вбачається, що підставами для його прийняття та скасування архітектурно-планувального завдання №348 від 24.12.2007 року в цілому слугували:

1) виявлені за результатами проведеного містобудівного моніторингу департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради, порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті будівництва по АДРЕСА_1;

2) акт 515-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2013 р. на підставі якого видано припис №6-С про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 13.06.2013 р. інспекції ДАБК у Вінницькій області.

Згідно з постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2013 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування припису, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області №6-С від 13 червня 2013 року. Постанова набула законної сили 14.10.2013 р.

Отже, припис скасовано з часу його винесення, а тому він не може породжувати будь яких правових наслідків як для позивача по справі так і для відповідача, а тому в основі оскаржуваного рішення відповідача вказаний документ покладений бути не може.

Окрім цього, відповідно до п. 3.4. Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 01.09.2011 року № 170, результатами проведення Моніторингу є цифровий набір геопросторових даних, що дозволяє формувати електронний та аналоговий графічний, табличний або текстовий документ у формі звіту, довідки, доповіді. До зазначених документів можуть додаватись відповідні графічні матеріали.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належно сформовані (оформлені) його результати станом на час винесення оскаржуваного рішення, а відповідачем в судовому засіданні не доведено факт проведення містобудівного моніторингу.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність у виконавчого комітету Вінницької міської ради підстав, що наведені в оскаржуваному рішенні, для скасування архітектурно планувального завдання № 348 від 24.12.2007 року з відповідними змінами та доповненнями в цілому.

Колегія суддів враховує Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 р. №7-рп/2009 в якому зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що АПЗ реалізується у проектній документації і з моменту її затвердження є виконаним.

В Постанові Верховного суду України від 24.10.2011 року у справі № 21 309а11, висловлено позицію, згідно якої: ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

На час скасування АПЗ вже було збудовано два повних поверхи і розпочато будівництво третього, що не заперечувалось представником відповідача по справі (представлено відповідну фото фіксацію), що беззаперечно свідчить про виникнення правовідносин, повязаних з реалізацією субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Про реалізацію субєктивних прав свідчать також видані зокрема, але не обмежуючись на підставі АПЗ проектна документація на будівництво та дозвіл на виконання будівельних робіт.

Крім цього, згідно листа департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 13.06.2012 року № М-05-16394/5/05-8 за клопотанням позивача внесено зміни до архітектурно планувального завдання № 348 на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1, та у розділі Містобудівні вимоги п. 15 «Обмеження щодо поверховості» викладено в новій редакції: «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». Водночас позивача повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 р. «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», при зміні намірів забудови замовником, якщо вони відповідають містобудівній документації, він отримує нові містобудівні умови та обмеження», та у цьому звязку вважає такі твердження представника відповідача необґрунтованими та недоведеними перед судом, оскільки по перше, описаними вище судовими рішеннями встановлено, що будівництво здійснюється на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 28.12.2009 р. № 437, що виданий на підставі проектної документації, розробленої ТОВ ВКФ «Комета» та затверджена 25.12.2009 року, які отримані до внесення змін в АПЗ; по друге у випадку зміни намірів забудови замовником (в тому числі щодо поверховості), якщо вони відповідають містобудівній документації, він зобовязаний отримати нові містобудівні умови та обмеження, відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які є аналогом архітектурно планувального завдання відповідно до Закону України «Про планування та забудову територій» (який втратив чинність). Відповідачем не доведено, що внесеними до АПЗ змінами у 2012 році обумовлено зміни до проекту реконструкції, в тому числі і щодо поверховості, хоча обовязок щодо доведення своїх тверджень та й загалом правомірності прийнятого рішення закон покладає саме на відповідача.

З приводу того, що внаслідок змін до АПЗ у 2012 році та проведення на їх підставі проектування нової реконструкції будівлі, порушуються вимоги містобудівної документації, місцевих правил забудови, а також розробленого історико містобудівного обґрунтування, оскільки будівництво здійснюється в охоронній зоні памятки архітектури та містобудування, суд знаходить вказані доводи необґрунтованими, оскільки як зазначалось судом вище, та видно безпосередньо зі змін та доповнень до АПЗ, останні полягають у викладенні в новій редакції п. 15 розділу «Містобудівні вимоги», а саме «Остаточну поверховість житлового будинку визначити проектом відповідно до вимог ДБН». У цьому звязку суд в черговий раз звертає увагу, що будівництво здійснюється на підставі дозволу від 28 грудня 2009 року № 437 виданого відповідно до проектної документації, яка затверджена 25 грудня 2009 року. Згідно затвердженої проектної документації поверховість визначена у три поверхи з цокольним та мансардним поверхами, що відповідає умовам АПЗ до внесення у нього змін. Разом з тим, вказані зміни та доповнення до АПЗ містять застереження і передбачають при зміні намірів забудови, якщо вони відповідають містобудівній документації, отримання замовником нових містобудівних умов та обмежень, які є свого роду аналогом АПЗ, згідно нового законодавства, оскільки згідно п. 1.2. Порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» це документ, що містить з поміж іншого архітектурні вимоги до проектування і будівництва щодо поверховості.

Крім цього, доказів того, що в наслідок внесених до АПЗ змін, на замовлення позивача запроектовано 9-ти поверховий будинок суду не представлено, а реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.07.2012 року за № 7, відповідно до Наказу № 7 від 03.11.2014 року Департаменту ДАБІ у Вінницькій області скасовано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1443 від 20.06.2013 року "Про скасування архітектурно-планувального завдання, зі змінами та доповненнями, на проектування об'єкта архітектури по АДРЕСА_1" підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Залімський І. Г.

Полотнянко Ю.П.