Справа № 813/2864/14
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 р. Справа № 876/8612/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року про закриття провадження в адміністративній справі № 813/2864/14 за позовом Військової прокуратури Західного регіону України в інтересах держави в особі органів уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах - Міністерства оборони України, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» в особі його структурного підрозділу Сколівського військового лісгоспу, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, Виконавчого комітету Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Національний природний парк «Сколівські бескиди», Навчально-спортивна база зимових видів спорту «Тисовець», КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи, які на заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання незаконними рішень,-

В С Т А Н О В И В:

10.05.2011р. Військовий прокурор Західного регіону України в інтересах держави в особі органів уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах - Міністерства оборони України, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» в особі його структурного підрозділу Сколівського військового лісгоспу, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова звернувся в суд з позовом до Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, Виконавчого комітету Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Національний природний парк «Сколівські бескиди», Навчально-спортивна база зимових видів спорту «Тисовець», КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи, які на заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, просив, з урахуванням поданих уточнень, визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Росохацької сільської ради: №7 «Про підготовку матеріалів попереднього погодження» від 15.11.2002 р.; №1 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №2 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №3 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №4 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №5 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №6 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; №7 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки» від 17.01.2003р.; рішення ХХ сесії IV Демократичного скликання Росохацької сільської ради №391 «Про погодження надання у спільну власність земельної ділянки для обслуговування жилих будинків на території військового Лісгоспу МО України» від 25.12.2005р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. закрито провадження у справі та роз'яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Військова прокуратура Західного регіону України подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2015р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що приймаючи оскаржувані рішення Росохацька сільська рада та її виконавчий комітет вийшли за межі наданих їм повноважень, оскільки спірні земельні ділянки є землями оборони та передбачать особливий порядок їх відчуження та входять до складу національного природного парку «Сколівські Бескиди». Крім того, співвідповідачем у справі є орган виконавчої влади (виконавчий комітет Росохацької сільської ради), що відповідно до ч.3 ст.18 КАС України також дає право прокурору звертатись до окружного адміністративного суду. А тому дана справа підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства та підсудна Львівському окружному адміністративному суду.

В судовому засіданні представники Військової прокуратури Західного регіону України та Міністерства оборони України апеляційну скаргу підтримали, відповідач та треті особи повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову є визнання протиправними і скасування рішень виконавчого комітету Росохацької сільської ради №17 від 15.11.2002р. «Про підготовку матеріалів попереднього погодження», від 17.01.2003р.: №1 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №2 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №3 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №4 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №5 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №6 «Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», №7«Про надання дозволу на складання проекту забудови та проекту відведення земельної ділянки», рішення Росохацької сільської ради від 25.12.2005р. №391 «Про погодження надання у спільну власність земельної ділянки для обслуговування жилих будинків на території військового Лісгоспу МО України НСБ «Тисовець».

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів отримали державні акти про право власності на спірні земельні ділянки, що стороною позивача не заперечується.

Також в матеріалах справи містяться копії Свідоцтв про право власності на нерухоме майно будинки, які збудовані громадянами на спірних земельних ділянках (т.2, а.с.121-124).

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям спірних рішень вже виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме, виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Даний спір з приводу цивільного права особи (зокрема, права власності) знаходиться поза межами адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч.1 ст.2 КАС України, з якої випливає, що захист прав та інтересів юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Слід зауважити, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, що діяла на час видачі третім особам державних актів на земельні ділянки) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Аналіз норм чинного законодавства та матеріалів справи дає можливість колегії суддів дійти до переконання, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельні ділянки виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК України та 16 Цивільного кодексу України.

Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, у якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до частини 2 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельні ділянки та розміщення на них нерухомого майна, реєстрації такого права компетентним органом, виник спір про право цивільне, проте з врахуванням сторін спору, які є юридичними особами, захист права та інтересів сторони позивача повинен відбуватись в порядку господарського судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін;

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції закриваючи провадження у даній справі, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 157, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року про закриття провадження в адміністративній справі № 813/2864/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали виготовлено 09.10.2015р.