Справа № 2а-3517/11
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" травня 2011 р. Справа № 2а-3517/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "18" лютого 2011 р. у справі № 2а-3517/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира (далі - УПСЗН) щодо не нарахування та невиплати коштів, передбачених ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Далі - Закон), зобов'язати УПСЗН нарахувати невиплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону, за період з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року в сумі 10615 грн 00коп, та стягнути відповідні кошти.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправними дії УПСЗН по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 доплати за роботу на територіях радіоактивного забруднення в менших розмірах ніж передбачено в законодавстві. Стягнуто з УПСЗН на користь ОСОБА_3 10615 грн доплати за роботу у зоні радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону за період з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року.

На зазначену постанову суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі УПСЗН, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Позивач звернувся в суд із позовом у січні 2011 року, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, працює у зоні гарантованого добровільного відселення. ОСОБА_3 отримує доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ , але у менших розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата до заробітної плати в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом № 796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір такої доплати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати, застосуванню підлягає саме ст.39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Проте, приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд залишив поза увагою положення ч.2 ст.99, ст.100 КАС України.

Так, у відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.100 КАС - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивачем не ставиться питання про поновлення строку для звернення до суду, то позов у частині визнання неправомірними дій УПСЗН щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 коштів, передбачених ст. 39 Закону №796-ХІІ, зобов'язання нарахувати їх за період з 01.05.2010 року по 03.07.2010 року, та стягнення невиплачених коштів за цей період підлягають залишенню без розгляду. До задоволення підлягають вимоги за період з 04.07.2010 року по 31.10.2010 року.

Крім того, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь ОСОБА_3 конкретно визначену суму доплати до заробітної плати, виходячи з наступного.

Так, згідно положень статей 21, 105, 262 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю, тобто, адміністративний суд визнає дії суб'єкта владних повноважень незаконними (протиправними) і зобов'язує відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалює рішення про стягнення визначених сум. Тому, рішення районного суду в частині стягнення доплати до заробітної плати підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира провести нарахування та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 04.07.2010 року по 31.10.2010 року, з урахуванням виплачених коштів.

У решті постанову залишити без зміни.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.197, 198, 202, 203, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира задовольнити частково.

Позов у частині визнання неправомірними дій ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_3 у повному обсязі коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира нарахувати ОСОБА_3 кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2010 року по 03.07.2010 року, стягнення з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на користь ОСОБА_3 невиплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2010 року по 03.07.2010 року залишити без розгляду.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 лютого 2011 року у частині стягнення з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на користь ОСОБА_3 10615 грн доплати за роботу у зоні радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 року по 31.10.2010 року скасувати, прийнявши в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира провести нарахування та виплатити ОСОБА_3 доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 04.07.2010 року по 31.10.2010 року, з урахуванням виплачених коштів.

У решті рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11500, прос

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира майдан Польовий,8,м.Житомир,10014, прос