Справа № 0307/457/2012
Суддя: Маринченко В.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Маринченка В.Л.,
суддів:Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Локачинському районі Волинської області про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 червня 2015 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у зазначеній справі.

Не погодившись із такою ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, установленої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС, а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Обґрунтовуючи наявність різного правозастосування у подібних правовідносинах, ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 22 червня 2011 року якою за наслідками цього провадження цей Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з невстановленням усіх фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Таким чином, наведеним судовим рішенням не розв'язано спір по суті і воно не містить остаточних висновків щодо правильного застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Також заявник посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року та 21 серпня 2014 року (№№ №/9991/75280/12, К/800/28942/14 відповідно), які на думку заявника підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме при розгляді цих справ суд виходив із того, що законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому неналежне та несвоєчасне проведення атестації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні касаційний суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом вищезгаданих норм матеріального права, при цьому висновки судів щодо застосування цих норм у спірних відносинах відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25 листопада 2014 року № 21-519а14.

За таких обставин колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2015 року у цій справі.

Керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Локачинському районі Волинської області про визнання дій протиправними до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2015 року.

Головуючий В.Л. Маринченко
Судді: П.В. Панталієнко
О.Б. Прокопенко