Справа № 2а-18543/10/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2011 року № 2а-18543/10/2670

О 10 годині 08 хвилин в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А.

при секретарі судового засідання Білову М.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтал Україна»

до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000356 від 18.11.2010 року,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Орієнтал Україна»звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000356 від 18.11.2010 року, прийнятого Департаментом контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на закони України «Про державну податкову службу в Україні», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», постанову Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 № 502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року»та зазначає, що перевірка діяльності позивача проводилась без достатніх підстав, встановлених виключно Законом України «Про державну податкову службу в Україні»; акт перевірки, на підставі якого податковим органом винесено оскаржене рішення, не відповідає обставинам господарської діяльності позивача, оскільки зберігання тютюнових виробів відбувалося на підставі договору зберігання товарів на складі професійного зберігача, а тому внесення місця зберігання тютюнових виробів до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання повинно здійснюватися професійним зберігачем. Крім того, представник позивача вказує на ті обставини, що відповідач на підставі акту перевірки повинен був видати припис про усунення протягом 30 діб виявлених порушень, а у разі невиконання припису прийняти рішення про застосування фінансових санкцій, проте відповідного припису винесено не було. Акт перевірки не містить пояснень посадових осіб позивача, а тому не відповідає встановленому Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на положення законів України «Про державну податкову службу в Україні», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»та вказав на те, що порядок оформлення матеріалів перевірок регулюється ОСОБА_4 рекомендаціями щодо оформлення матеріалів позапланових перевірок діяльності субєктів господарювання у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, парфумерно-косметичної продукції та лікарських засобів із використанням спирту етилового, затвердженими наказом ДПА України від 21.08.2009 № 453, а тому перевірка проведена відповідно до діючого законодавства України. Підставою для застосування адміністративно-господарської санкції є правопорушення, якого припустився позивач, оскільки місце зберігання тютюнових виробів не включено до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання, а ліцензійна діяльність, яку здійснює позивач, покладає обовязок саме на нього зберігати такий вид товару у визначених місцях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням про застосування фінансових санкцій № 000356 від 18 листопада 2010 року до ТОВ «Орієнтал Україна»застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2 092 992 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Зазначене рішення прийнято на підставі акту про результати позапланової виїзної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 201 від 25 жовтня 2010 року (далі ОСОБА_5 перевірки).

Проведеної перевіркою встановлено, що позивачем проводиться зберігання тютюнових виробів у місці зберігання, не внесеному до ОСОБА_3 державного реєстру міць зберігання, а тому до правопорушників згідно з абзацом 11 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовується штраф у розмірі 100% вартості товару, який знаходиться в такому місці, але не менше 1700 грн. Згідно додатку до ОСОБА_5 перевірки залишок тютюнових виробів станом на 25 жовтня 2010 року складав 2 092 992 грн. (з врахуванням ПДВ). Довідка про кількість товару підписана ОСОБА_5 25 жовтня 2010 року та скріплена печаткою товариства «Орієнтал Україна».

Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно ст. 15 Закону № 481/95-ВР оптова та роздрібна торгівля тютюновими виробами здійснюється господарюючими субєктами при наявності ліцензії на такий вид діяльності.

Наведеною нормою також встановлено інші вимоги до здійснення господарської діяльності щодо продажу тютюнових виробів.

Так, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до ОСОБА_3 реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до ОСОБА_3 реєстру.

Внесення даних до ОСОБА_3 реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду ОСОБА_3 державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців прізвища, імені, по батькові, місця проживання, номера свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта господарювання.

До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до ОСОБА_3 реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до ОСОБА_3 реєстру видається суб'єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви. ОСОБА_3 реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання до ОСОБА_3 реєстру здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в ОСОБА_3 реєстрі.

20 квітня 2010 року позивач, як замовник, уклав з фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, як виконавцем, договір зберігання товарів № ј, предметом якого виступають послуги товарного складу. За умовами зазначеного договору виконавець зобовязався зберігати переданий замовником товар на складі, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, цех ДАБ, літера «Т». При цьому, у п. 2 договору вказано, що виконавець приймає на зберігання товар, що не потребує спеціальних умов зберігання та не завдає шкоди іншим товарам. Строк дії договору до 20 квітня 2011 року.

Згідно акту прийому товару на товарний склад від 20.04.2010 року позивач передав на зберігання сигарети з фільтром з тютюну в кількості місць 999 коробів та 10 блоків вагою 15 770 кг (брутто).

26 жовтня 2010 року позивач звернувся до Департаменту ФАТ ДПА України із заявою про внесення місця зберігання тютюнових виробів до ОСОБА_3 державного реєстру.

01 листопада 2010 року відповідач надав відповідь, що розгляд питання про внесення місця зберігання за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, цех ДАБ, літера «Т»до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання відбудеться після надання товариством документів на підтвердження права користування приміщенням згідно вимог Закону № 481/95-ВР. Договір зберігання товарів № ј не прийнятий відповідачем як доказ права користування приміщенням.

Позивач вважає, що Закон не покладає обовязок саме на нього здійснювати реєстрацію місць зберігання до ОСОБА_3 державного реєстру та зазначає, що договір зберігання товарів № ј підтверджує його право на користування приміщенням складу, проте суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до Цивільного кодексу України право користування входить до поняття права власності. Право користування передбачене законодавством повноваження особи одержувати матеріальні, культурні та інші блага від майна, речей відповідно до їх корисних властивостей і господарського призначення. Право користування пов'язане із правом володіння. Право користування є одним із повноважень власника і здійснюється ним в межах, встановлених законом. Воно може належати особі, яка не є власником, на підставі закону або договору.

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ст. 401 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин господарюючих субєктів за договором зберігання, зберігання тютюнових виробів можливо задовольнити іншим способом, ніж шляхом зберігання товару саме на цьому складі.

Згідно пп. 1.1 договору зберігання товарів № ј предметом договору є послуги товарного складу, а саме: послуги зберігання, послуги транспортних засобів, виконання завантажувальних та розвантажувальних робіт та інші послуги, повязані із обробкою товарів та зберігання.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ст. 936 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що позивач уклав договір надання послуг фізичною особою-підприємцем, який не може засвідчувати право користування позивача складським приміщенням підприємця. До того ж, зі змісту договору вбачається, що виконавець приймає на зберігання товар, що не потребує спеціальних умов його зберігання.

Отже, виходячи з аналізу положень договору зберігання товарів № ј та норм Закону № 481/95-ВР, обізнаність щодо зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, які внесені до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання покладено на господарюючого субєкта, який отримав ліцензію на продаж такої продукції.

Крім того, Законом № 481/95-ВР прямо покладений такий обовязок на господарюючих субєктів, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносити до ОСОБА_3 реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі (ст. 15). Як вбачається з матеріалів справи, місце зберігання тютюнових виробів розташоване за іншою адресою, ніж товариство позивача. Торгівлю тютюновими виробами за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, цех ДАБ, літера «Т»позивач не здійснює.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у реєстрації місця зберігання за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, цех ДАБ, літера «Т»в ОСОБА_3 державному реєстрі, оскільки зазначене приміщення не належить на праві користування позивачу. До того ж, позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача на наступний день після складання ОСОБА_5 перевірки та виявлення правопорушення.

Щодо підстав проведення перевірки та складання ОСОБА_5 перевірки суд вбачає за необхідне зазначити про наступне.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 лютого 2007 року № 71, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2007 р. за № 116/13383, затверджено Положення про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України. Відповідно до даного Положення Регіональні управління у межах своєї компетенції здійснюють такі основні функції:

контроль за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства з питань зберігання, транспортування та реалізації спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, зупинення дії та анулювання виданих ними ліцензій.

Відповідно до ст. 11-1 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби. Позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.

Порядок оформлення матеріалів перевірок, що проводяться регіональним управлінням, регулюється ОСОБА_4 рекомендаціями щодо оформлення матеріалів позапланових перевірок діяльності суб'єктів господарювання у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, парфумерно-косметичної продукції та лікарських засобів із використанням спирту етилового, затвердженими наказом ДПА України від 21 серпня 2009 р. № 453. ОСОБА_4 рекомендаціями передбачено, що з метою проведення перевірки керівником Департаменту (регіонального управління Департаменту) видається наказ про здійснення посадовими особами (у складі не менше двох осіб) перевірки визначеного суб'єкта господарювання.

На підставі наказу про здійснення перевірки Департаментом (регіональним управлінням Департаменту) видається направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання (додаток 3), яке підписується керівником Департаменту (регіонального управління Департаменту) і скріплюється гербовою печаткою.

У направленні на перевірку зазначаються дата видачі, назва Департаменту (регіонального управління Департаменту), мета, вид перевірки, підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання, прізвища та ініціали посадових осіб Департаменту (регіонального управління Департаменту), які проводитимуть перевірку.

Направлення на проведення позапланової виїзної перевірки реєструється в Департаменті або регіональному управлінні Департаменту, що його виписав, у спеціально заведеному для цих цілей Журналі обліку видачі направлень на перевірку посадовим особам, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції Департаменту (регіонального управління Департаменту), за формою згідно з додатком 8.

У журналі обліку видачі направлень, сторінки якого мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені печаткою, в обов'язковому порядку вказуються вид перевірки, підстави для її проведення (частина або пункт статті закону), дата початку та дата закінчення.

Перший примірник направлення (при проведенні позапланових виїзних перевірок разом з копією наказу) вручається суб'єкту господарювання під розписку. Другий примірник направлення після закінчення перевірки долучається до матеріалів перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Регіонального управління Департаменту САТ ДПА України у м. Києві від 20 жовтня 2010 року № 802 визначено посадових осіб для проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Орієнтал Україна» та видано направлення № 32-01/765 від 20.10.2010 року на проведення такої перевірки з 20 жовтня 2010 року по 02 листопада 2010 року. В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_5 від 25.10.2010 року про отримання копії наказу та про ознайомлення з направленням на перевірку.

Таким чином, посадові особи відповідача при проведенні перевірки позивача діяли в межах повноважень та на підставі, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону № 481/95-ВР місце зберігання місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання. ОСОБА_3 державний реєстр місць зберігання це перелік місць, що використовуються для зберігання тютюнових виробів, який ведеться органами державної податкової служби України і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Внесення місць зберігання тютюнових виробів до ОСОБА_3 державного реєстру здійснюється у порядку, визначеному наказом ДПА України від 28 травня 2002 року № 251 «Про затвердження Порядку ведення ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до ОСОБА_3 державного реєстру», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 року за № 670/6958 (далі - Порядок).

Абзацом п'ятим пункту 2.1 Порядку встановлено, що для внесення місць зберігання тютюнових виробів до ОСОБА_3 реєстру суб'єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України.

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що Довідка повинна перебувати у місці зберігання та пред'являтися працівникам контролюючих органів, які мають відповідні повноваження на здійснення перевірки.

Відповідно до п. 2.2 Порядку довідка про внесення місця зберігання спирту до ОСОБА_3 реєстру видається протягом п'яти календарних днів від дати подання заяви, а довідка про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до ОСОБА_3 реєстру - протягом семи календарних днів від дати подання заяви. ОСОБА_3 реєстру та видача довідок про внесення місць зберігання алкогольних напоїв до ОСОБА_3 реєстру здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Органи влади забезпечують вільний доступ до відомостей, які містяться в ОСОБА_3 реєстрі.

Пунктом 1.4 Порядку зазначено, що у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до ОСОБА_3 реєстру, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у порядку, установленому чинним законодавством.

Статтею 18 Закону № 481/95-ВР встановлено, що всі інші закони та нормативно-правові акти, які стосуються виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, діють у частині, що не суперечать цьому закону.

Зазначені норми встановлюють правила, обов'язкові до виконання всіма суб'єктами господарювання, невиконання яких тягне за собою юридичну відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.09 № 502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року»передбачено тимчасове припинення проведення перевірок суб'єктів господарювання, в тому числі позапланових. Так, установлено обмеження щодо проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання, крім перевірок, що проводяться за зверненнями фізичних і юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства або за поданням суб'єктом господарювання до відповідного органу письмової заяви про проведення перевірки за його бажанням; встановлено видачу суб'єктові господарювання припису про усунення протягом 30 діб виявлених порушень, підготовленого на підставі акта про проведення перевірки, якщо інший строк не передбачено законом; зазначено, що приймати рішення про застосування до суб'єктів господарювання фінансових і адміністративних санкцій лише у разі невиконання ними протягом 30 діб від дня одержання приписів про усунення виявлених порушень (крім порушень, що неможливо усунути) та вказано про незастосування санкції за порушення, які усунуті на виконання припису.

Суд погоджується з позицією відповідача, що дія зазначеної Постанови не поширюється на позапланові перевірки Департаменту САТ ДПА України з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України від 01.06.2000 року № 1775-Ш «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»(в редакція, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Орган ліцензування забезпечує виконання законодавства у сфері ліцензування, видає та переоформлює ліцензії, видає дублікати ліцензій на певний вид господарської діяльності, приймає рішення про визнання ліцензій недійсними, здійснює в межах компетенції контроль за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності законодавства в сфері виробництва та обігу спирту, алкоголю, тютюну.

Крім того, спеціальним Законом України «Про державну податкову службу в Україні», який визначає статус державної податкової служби в Україні, її основні завдання, функції та правові основи діяльності, на органи державної податкової служби покладено функції та визначено порядок здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків та зборів (обов'язкових платежів). Такий вид контролю не може бути віднесено до контролю (нагляду) за господарською діяльністю.

Органи державної податкової служби в межах компетенції здійснюють не лише податковий контроль, а і контроль за дотриманням вимог валютного та іншого законодавства. Зокрема, це відноситься й до здійснення контролю в межах повноважень податкових органів, визначених Законом № 481/95-ВР.

Про це свідчить і передбачений Законом України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного контролю (нагляду) у сфері господарської діяльності» порядок визначення періодичності проведення планових перевірок та переліку питань для перевірки, відповідно до якого вони визначаються в залежності від критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності суб'єкта господарювання для безпеки життя і здоров'я населення, навколишнього природного середовища. Будь-які економічні ризики, або ризики несплати податків до бюджету цим Законом взагалі не передбачені, що засвідчується також і встановленим порядком оформлення за результатами заходів державного нагляду (контролю) розпорядчих документів про усунення порушень та порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, відносини, які виникають в процесі контролю за дотриманням законодавства в сфері виробництва та обігу спирту, алкоголю й тютюну є правовідносинами, що виникають у сфері управління, а тому їх правове регулювання здійснюється спеціальним законодавством, зокрема Законом № 481/95-ВР.

Підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій є виключно правопорушення, якого припустився суб'єкт господарювання.

Враховуючи, що відповідно до Закону № 481/95-ВР місце зберігання це місце або приміщення, яке використовується для зберігання певних товарів, відомості про місцезнаходження якого внесені до ОСОБА_3 державного реєстру місць зберігання, позивачем вчинено правопорушення, оскільки тютюнові вироби зберігалися у приміщенні, яке не належить до визначення, встановленого даним Законом.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до ОСОБА_3 реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 1700 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03 № 790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до наведеного Порядку застосування фінансових санкцій підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Враховуючи, що наявність правопорушення з боку позивача, суд приходить до висновку про правомірність застосування до нього адміністративно-господарської санкції.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про визнання позову безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтал Україна»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева

Постанова складена у повному обсязі 14 лютого 2011 року.