Справа № 806/6695/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Київ К/800/7736/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Костенка М.І.
Юрченко В.П.
розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 р.

у справі № 806/6695/13-а

за позовом Державного підприємства «Ємільчанське лісове господарство»

до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 р. Державне підприємство «Ємільчанське лісове господарство» (далі - позивач, ДП «Ємільчанське лісове господарство» ) звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - відповідач, Новоград-Волинська ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.09.2013 р. № 0 та № 0.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 р., позов задоволено у повному обсязі: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 18.09.2013 р. № 0 та № 0, вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2013 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 р. і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 01.08.2013 р. по 21.08.2013 р. на підставі направлень від 01.08.2013 р. № 123, № 124, № 125, № 126, № 128 та наказу від 07.08.2013 р. № 187, згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІІ квартал 2013 року, посадовими особами Новоград-Волинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ДП «Ємільчанське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 29.08.2013 р. № 354/22-00/00991829 та встановлено порушення позивачем, зокрема, пункту 138.4 статті 138, підпунктів 139.1.5, 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на прибуток всього у сумі 503 337 грн., у тому числі за 2012 рік в сумі 503 337 грн. та донараховано частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 359 527 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.09.2013 р. № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток державних підприємств у сумі 629 171 грн., в тому числі 503 337 грн. - за основним платежем та 125 834 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями та № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем частина чистого прибутку державних підприємств в сумі 449 409 грн., в тому числі 359 527 грн. - за основним платежем та 89 882 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається з акту від 29.08.2013 р. № 354/22-00/00991829, підставою для донарахування ДП «Ємільчанське лісове господарство» грошових зобов'язань слугували висновки перевіряючих, що в порушення пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України ДП «Ємільчинське лісове господарство» було завищено собівартість придбаних та реалізованих товарів на вартість лісокультурних робіт за 2012 рік у сумі 898 844 грн. Перевіряючі прийшли до висновку, що витрати на проведення лісокультурних робіт є витратами на створення довгострокових біологічних активів, а бухгалтерський облік таких активів має здійснюватись з застосуванням норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи», що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18 листопада 2005 року N 790, внаслідок чого такі витрати мають відноситись не до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг), а до витрат на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності. Крім того, в порушення підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в 2012 році ДП «Ємільчинське лісове господарство» було завищено показник рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму частки податку на додану вартість в розмірі 1 200 000 грн., оскільки позивачем не відкориговані витрати на придбання товарів (робіт, послуг), основних засобів та нематеріальних активів (з відповідним коригуванням амортизації) на суму проведеного річного перерахунку податку на додану вартість згідно з пунктом 199.4 статті 199 Податкового кодексу України. В акті перевірки зазначено, що на порушення підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ДП «Ємільчинське лісове господарство» завищило показники рядку 05.1 Декларації за 2012 рік «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на вартість витрат по капітальному будівництву лісової дороги в сумі 298 000 грн.. Також в порушення пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.5 та підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, статті 29 Бюджетного кодексу України ДП «Ємільчинське лісове господарство» було занижено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, у сумі 359 527 грн. (що становить 15% від чистого доходу у розмірі 2 396 844 грн.). Підставою для таких висновків перевіряючих стала наявність встановлених порушень при проведенні перевірки, а саме, завищення витрат в 2012 році в сумі 2 396 844 грн. (у тому числі 898 844 грн. за порушення пов'язані з вартістю лісокультурних робіт, 1 200 000 за порушення пов'язані з завищенням собівартості товарів на суму частки ПДВ та 298 000 за порушення пов'язане із будівництвом дороги).

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, з висновками яких погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виходили з наступних мотивів.

Згідно з пунктом 2 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 листопада 2005 року №790, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2005 року за №1456/11736 норми Положення (стандарту) 30 застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) усіх форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) щодо сільськогосподарської діяльності.

Відповідно до пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи» положення (стандарт) 30 не поширюється на сільськогосподарську продукцію, що зберігається після її первісного визнання; продукти переробки сільськогосподарської продукції, біологічні активи, не пов'язані із сільськогосподарською діяльністю. Приклади біологічних активів і сільськогосподарської продукції наведені в додатку до Положення (стандарту) 30.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що дане положення розповсюджується на сільськогосподарські підприємства. Позивач є лісогосподарським підприємством і відповідно до статуту здійснює свою діяльність в галузі не сільськогосподарського, а лісового господарства, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи» не може поширюватися на Державне підприємство «Ємільчинське лісове господарство», оскільки воно не займається сільськогосподарською діяльністю.

Абзацом 3 підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 199.4 статті 199 Податкового кодексу України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку. Перерахунок частки використання необоротних активів в оподатковуваних операціях здійснюється за підсумками одного, двох і трьох календарних років, що настають за роком, в якому вони почали використовуватися (введені в експлуатацію).

У грудні 2012 року позивачем відповідно до вимог пункту 199.4 статті 199 Податкового кодексу України в Декларації з податку на додану вартість було проведено річний перерахунок частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями. В результаті проведеного перерахунку встановлено, що частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях за 2012 рік, визначена у відповідності до пункту 199.2 статті 199 Податкового кодексу України, підлягає зменшенню (з 37,92 % до 31,42 %), що означає, що відповідно підлягає зменшенню сума податку, віднесена до складу податкового кредиту в розмірі 240 061 грн. (в тому числі за операціями з придбання товарів/послуг в розмірі 230 814 грн., та по необоротних активах в розмірі 9 247 грн.) Таке коригування (зменшення) податкового кредиту було відображене позивачем у рядку 16.4 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що висновки податкового органу про завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму податку на додану вартість у розмірі 1 200 000 грн. є безпідставними, так як позивачем було занижено свої податкові витрати на суму 230 814 грн., а якщо в результаті проведеного перерахунку збільшується частка податку, яка підлягає включенню до складу податкового кредиту, слід зменшити на розмір такої частки витрати або вартість відповідного об'єкта основних засобів, і навпаки, в разі зменшення частки податку при проведенні річного перерахунку, збільшується розмір витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів.

Відповідно до вимог підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу по підприємству від 13 червня 2012 року №78-б ДП «Ємільчинське лісове господарство» протягом 2012 року з метою обслуговування окремих територій лісових масивів та для забезпечення під'їздів до місць проведення лісогосподарських і лісозаготівельних робіт проводилися роботи з будівництва лісової автомобільної дороги. Понесені витрати по капітальному будівництву цієї дороги обліковувались позивачем за окремою статтею «Дорога» журналу-ордеру №5-2 в складі витрат по бухгалтерському рахунку 232 «Лісогосподарське виробництво» з метою їх накопичення для подальшого визначення загальної вартості збудованої дороги. На момент перевірки, будівництво дороги не завершено, що підтверджує наявність залишку по статті «Дорога» журналу-ордеру № 5-2 в сумі 298 200 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що віднесення витрат по будівництву лісової дороги до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) в сумі 298 200 грн. є помилковим, оскільки такі витрати станом на 1 січня 2013 року рахуються як незавершене будівництво у складі залишку бухгалтерського рахунку 232, та в подальшому при завершенні будівництва сформують первісну вартість об'єкта основних засобів «Дорога».

Враховуючи викладене, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що позивачем не завищено витрат у 2012 році, а відтак не занижено частини чистого прибутку (доходу) в сумі 359 527 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що викладені в акті податкової перевірки від 29.08.2013 р. № 354/22-00/00991829 висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства є необґрунтованими, а відтак, не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте податковий орган цього обов'язку не виконав.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області - відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від18.11.2013 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 р. у справі № 806/6695/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) М.І. Костенко
(підпис) В.П. Юрченко