Справа № 2263/11/2070
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 червня 2011 р. № 2-а- 2263/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Крайник Т.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Фізичної особа підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Зміївському районі у Харківській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ФО - П ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі у Харківській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі в Харківській області від 02 березня 2011 р. № /0 про нарахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 19100, 17 грн. (5901, 86 грн. основного платежу та 13198, 31 грн. фінансових санкцій), обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

Фахівцями ДПІ у Зміївському районі проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за період з 06 червня 2008 р. по 31 грудня 2010 р. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення рішення ДПІ у Зміївському районі у Харківській області від 02 березня 2011 р. № /0 на суму 21117, 29 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб (7918, 98 грн. основного платежу; 13198, 31 грн. фінансових санкцій).

В період, що перевірявся позивач здійснював діяльність з посередництва в торгівлі меблями. Протягом 2008 - 2009 р. р. був платником єдиного податку (ставка податку максимальна - 220 грн.) у 2010 р. перебував на загальній системі оподаткування.

За висновком фахівців ДПІ у Зміївському районі у Харківській області, яким здійснювалась перевірка позивача в період з ІІ кварталу 2008 р. по VІ квартал 2009 р. встановлено, що позивач отримував доходи від інших видів діяльності, не вписаних у свідоцтво платника єдиного податку.

Позивач зазначає, що висновок не ґрунтується на даних облікових та інших документів фінансово - господарської діяльності ФО П ОСОБА_2, або доказах, отриманих з інших джерел. За результатами зазначеної перевірки позивачу було визначено суму податкового зобовязання в сумі 5901, 86 грн.

Позивач вважає, суму податкового зобовязання в сумі 5901, 86 грн. необґрунтованою та такою, що суперечить п. 2 Указу Президенту України № 727/98 від 03 липня 1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємства».

Також позивач вважає, що неправомірним є нарахування фінансових санкцій, здійснених за актом перевірки № 137/17-0-25/НОМЕР_1 від 18 лютого 2011 р., відображене у розрахунку, доданого до рішення № /0 від 02 березня 2011 р.

Нарахування санкцій виконано відповідно до п.п. 120.1.1 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України. Згідно якого неподання платником податків фізичною особою декларації чи включення до неї перекручених (недостовірних) даних про суми одержаних доходів, понесених витрат та якщо такі дії платника призвели до заниження суми оподаткованого доходу, - тягнуть за особою накладення на платника податків фізичну особу штрафу у розмірі 25 відсотків від різниці між заниженою сумою податкового зобовязання і сумою, визначеною податковим органом.

Податковий орган застосував до позивача ставку 25 % до суми чистого доходу, обрахованого за даними перевірки, тобто до визначеної ним бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

16 серпня 2011 р. представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У ході судового розгляду справи відповідач заперечував проти задоволення позову з наступних підстав.

На підставі направлення № 20 від 31 січня 2011 р. та наказу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області від 20 січня 2011 р. № 12 та відповідно до плану графіка проведення документальних перевірок, проведена планова виїзна перевірка фінансово господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового, іншого законодавства за період з 06 червня 2008 р. по 31 грудня 2010 р.

Вищезазначеною перевіркою встановлені порушення п. 2 Указу Президента № 727/98 від 03 липня 1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п. 1.2. ст. 1 п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 п. 7.1. ст. 7, пп. 9.12.1 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», в результаті заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 7918, 98 грн., в т.ч. за 2008 р. на суму 2058, 86 грн., за 2009 р. на суму 3843 грн., за 2010 р. на суму 2017, 13 грн.; п. 14.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з доходів громадян», в результаті не подачі Декларації про отримані доходи за ІІ квартал 2010 р., ст. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті не проведення через реєстратори розрахункових операцій суму отриманого доходу в сумі 17930 грн. Відповідач зазначає, що заниження чистого доходу складає 13447, 50 грн., а сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю за перевіряє мий період становить в загальній сумі 2017, 12 грн. в т. ч. за ІІ квартал 2010 р. на 959, 63 грн. за ІІІ квартал 2010 р. на 1057, 50 грн.

Штрафні санкції застосовані у розмірі 25% на підставі п.п 120.1.1 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України (13447, 50 х 25% = 3361, 87 грн.)

В ході проведення перевірки встановлено, що за період з третього кварталу 2008 р. по четвертий квартал 2009 р. отримано дохід у сумі 52461 грн. від виду діяльності посередництво в торгівлі меблями. Документи, що підтверджують отриманий валовий дохід, зазначений у звіті субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку не надані до перевірки.

ФО П ОСОБА_3 документально не доведено факт здійснення діяльності посередництво в торгівлі меблями, тобто дохід отриманий у зазначений період, вважається отримані від інших видів діяльності та не обкладається єдиним податковим в порушення ст. 2 Указу Президента № 727/98 від 03 липня 1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

В результаті порушень, викладених в акті перевірки, сума нарахованого податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період становить 5901, 86 грн., в т.ч. за 2008 р. на суму 2058, 86 грн., за 2009 р. 3843 грн.

Штрафна санкція заснована у розмірі 25% на підставі пп. 120.1.1 п. 120. 1 ст. 120 Податкового кодексу України(52461 х 25% = 9836, 44 грн.)

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 зареєстрований Зміївською районною державною адміністрацією 05 червня 2008 р., як фізична особа підприємець, згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія В02 № 757119.

На підставі направлення № 20 від 31 січня 2011 р. та наказу Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області від 20 січня 2011 р. № 12 та відповідно до плану графіка проведення документальних перевірок, проведена планова виїзна перевірка фінансово господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового, іншого законодавства за період з 06 червня 2008 р. по 31 грудня 2010 р.

Згідно акту про результати виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 137/17-0-25/НОМЕР_1 від 18 лютого 2011 р. були встановлені наступні порушення ФО П ОСОБА_2: п. 2 Указу Президента № 727/98 від 03 липня 1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п. 1.2. ст. 1 п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 п. 7.1. ст. 7, пп. 9.12.1 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінетів Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», в результаті заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 7918, 98 грн., в т.ч. за 2008 р. на суму 2058, 86 грн., за 2009 р. на суму 3843 грн., за 2010 р. на суму 2017, 13 грн.; п. 14.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з доходів громадян», в результаті не подачі Декларації про отримані доходи за ІІ квартал 2010 р., ст. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті не проведення через реєстратори розрахункових операцій суму отриманого доходу в сумі 17930 грн.

02 березня 2011 р. ДПІ у Зміївському районі було сформовано податкове повідомлення рішення № /0 на 21 117, 29 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював посередництво в торгівлі меблями, згідно договорів поставки та накладних.

Згідно розрахунку нарахування сум по акту перевірки № 137/17-025/НОМЕР_1 від 18 лютого 2011 р. по ФО П ОСОБА_2 за отримання доходу від ведення діяльності, що не вказана в свідоцтві про сплату єдиного податку за період ІІІ кв. 2008 р. по VІ квартал 2009 р. в загальній сумі 52461 грн. основний платіж становить 5901, 86 грн.

У відповідності до ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03 липня 1998 р. № 727/981 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до п. 2 Указу Президента № 727/98 від 03 липня 1998 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», (в подальшому Указ) доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

ФО П ОСОБА_2 в період з 06 червня 2008 р. по 31 грудня 2009 р. знаходився на спрощеній системі оподаткування, у 2010 р. перебував на загальній системі оподаткування, згідно службової записки начальника відділу оподаткування фізичних осіб ДПІ у Зміївському районі.

Відповідно до ст. 5 Указу, у разі порушення вимог, передба чених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Із наведеного вбачається, що ні зазначеним Указом, ні будь-яким іншим законом не передбаче но положень щодо оподаткування суми перевищення граничного обсягу виручки від реалізації продукції, єдиним наслідком перевищення обсягу виручки є перехід під приємця на загальну систему оподаткування з кварталу, наступного за тим, в якому було перевищено граничний розмір виручки. Інших наслідків невико нання умови ст. 1 зазначеного Указу законодавство не містить.

Відповідно до ст. 18 Перехідних положень Податкового кодексу України, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 5901, 86 грн., оскільки позивач у період з ІІІ кв. 2008 р. по VІ квартал 2009 р. знаходився на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до пп. 120.1.1 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків - фізичною особою декларації чи включення до неї перекручених (недостовірних) даних про суми одержаних доходів, понесених витрат та якщо такі дії платника призвели до заниження суми оподатковуваного доходу, - тягнуть за собою накладення на платника податків - фізичну особу штрафу у розмірі 25 відсотків від різниці між заниженою сумою податкового зобов'язання і сумою, визначеною податковим органом.

Згідно розрахунку нарахування сум по акту перевірки № 137/17-025/НОМЕР_1 від 18 лютого 2011 р. по ФО П ОСОБА_2 за отримання доходу від ведення діяльності, що не вказана в свідоцтві про сплату єдиного податку за період ІІІ кв. 2008 р. по VІ квартал 2009 р. в складає 52461 грн. Штрафна санкція заснована зі ставкою 25% до 52461 грн., тобто до суми чистого доходу.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином із врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 120 Податкового кодексу України, ст. 18 Перехідних положень Податкового кодексу України, ст.ст. 8-14, 71, 86, 94, 159, 160-164, 167, 185, 186, 255 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особа підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Зміївському районі у Харківській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Зміївському районі у Харківській області № /0 від 02 березня 2011 р. про нарахування Фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 19 100 гривень 17 копійок, у тому числі: 5901 гривня 86 копійок основного платежу та 13 198 гривень 31 копійка фінансові санкції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Постанову у повному обсязі виготовлено 21 червня 2011 р.

Суддя О.В. Присяжнюк