Справа № 806/7956/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ К/800/9734/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області правонаступника Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року у адміністративній справі № 806/7956/13-а за поданням ДПІ до Приватного підприємства «Натураліс-Україна» (далі - Підприємство),

про визнання правомірним та обґрунтованим рішення щодо застосування умовного адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ДПІ звернулася до суду з поданням щодо підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Підприємства, у зв'язку з відмовою в допуску для проведення позапланової документальної перевірки платника податку.

10 грудня 2013 року ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, закрито провадження у справі у зв'язку з наявністю спору про право.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування ухвали Житомирського окружного адміністративного суду та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нового рішення про задоволення подання, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суди зазначили, що у зв'язку з оскарженням Підприємством наказу ДПІ № 1411 від 3.12.2013 року щодо здійснення документальної позапланової перевірки у даній адміністративній справі існує спір про право.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про закриття провадження у справі обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що 23.10.2013 року ДПІ надіслала Підприємству запит про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин Підприємства з ТОВ «Ланкорн», ТОВ «Альянс-ІСТ», ПП «Калка», ТОВ «Люкс. Агро», ТОВ «Форганг ГМБХ», ПП ВКФ «СВ-Плюс», ТОВ «Іекомсофт ВК», ТОВ «Будівельна компанія «Паллада», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Тейсодал Проект», ТОВ «Сортікс-Буд», ТОВ «Бергана», ТОВ «Альгіз-СТ», ПП «Венсан» за період з 1.01.2009 року до 16.10.2013 року, відповідь на який Підприємством не була надана.

3 грудня 2013 року ДПІ прийняла наказ № 1411 щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства.

4 грудня 2013 року ДПІ прийняла рішення № 23209/9/10 щодо застосування адміністративного арешту майна Підприємства у зв'язку з відмовою в допуску для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень, зокрема, за поданнями таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків;

Пунктом 2 частини 4 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Суди правильно зазначили, що спір про право наявний у разі коли платник податків звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому висловив незгоду з рішенням податкового органу, що слугувало підставою для виникнення обставин із внесення відповідного подання.

Наявність спору про право може бути виявлена i після відкриття провадження у адміністративній справі за відповідним поданням.

Спір про право наявний у разі, якщо платник податків заперечує законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту.

Суди встановили, що 9.12.2013 року Підприємство звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ про визнання протиправними та скасування наказу ДПІ № 1411 від 3.12.2013 року щодо здійснення документальної позапланової перевірки та рішення ДПІ № 23209/9/10 від 4.12.2013 року про застосування адміністративного арешту майна Підприємства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у даному випадку відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

Суди обґрунтовано зазначили, що у даній адміністративній справі між сторонами існує спір про право, у зв'язку з чим подання податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту Підприємства не може бути розглянуте в порядку окремого виду провадження адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.